ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 607/1486/17
касаційне провадження № К/9901/43895/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової  Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2017 (суддя - Братасюк В. М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 (головуючий суддя - Рибачук  А.І., судді - Багрій В.М., Старунський Д.М.) у справі № 607/1486/17 за позовом ОСОБА_1 (далі у тексті - ОСОБА_1 , позивач) до Херсонської митниці ДФС (далі у тексті - Митниця, відповідач), про визнання постанови протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Херсонської митниці ДФС Державної фіскальної служби України, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 12.01.2017 № 0253/50805/16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним не було перевищено встановлений Митним кодексом України транзитний строк доставки транспортного засобу «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , що перебував під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, оскільки після ввезення на митну територію України вказаного вище транспортного засобу він в межах транзитного строку був вивезений у вільну економічну зону «Крим».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017, відмовлено у задоволенні позову   ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суди дійшли висновку, що ввезення громадянами на територію вільної економічної зони «Крим» (далі у тексті - ВЕЗ «Крим») транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит» є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов`язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування, зважаючи на що дії працівників Херсонської митниці ДФС є правомірними.

Не погодившись із такими рішеннями судів, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 та прийняте нову постанову про задоволення його позову.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , не є транспортним засобом комерційного використання, був ним увезений на митну територію України у режимі транзиту та вивезений у визначений ст. 95 МК України строк до ВЕЗ «Крим», вважає, що Митниця мала застосувати положення Митного кодексу України із врахуванням Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України, оскільки перетин через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим» здійснюється у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених у статті 329 МК України, як при переміщенні через митну територію України.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04.12.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Херсонська митниця ДФС вважає доводи скаржника безпідставними, такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів - без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє з 15.12.2017; далі у тексті - КАС України) передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 25.12.2016 щодо позивача складено протокол про порушення митних правил №0253/50805/16 щодо перевищення ним встановленого п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення автомобіля марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 , митною територією України.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, 04.12.2016 громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України інший транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_4 , у зоні діяльності митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС у митному режимі «транзит», у подальшому 09.12.2016 був вивезений до ВЕЗ «Крим» через КПВВ «Чонгар» Херсонської митниці ДФС та на теперішній час не вивезений з митної території України, згідно з інформаційної бази даних АСМО «Інспектор», не вивезено з митної території України.    

Згідно ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 діб, тому громадянин України ОСОБА_1 повинен був вивезти даний автомобіль у строк до 14.12.2016. Проте, станом на 25.12.2016, транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_5 , VIN № НОМЕР_4 , позивачем не вивезено за межі митної території України.

За наслідками розгляду вказаного протоколу, заступником начальника Херсонської митниці ДФС - начальником Управління боротьби з митними правопорушеннями Козюбердою В.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил №0253/50805/16 від 12.01.2017, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8  500,  00 грн.

Спірним питанням у цій справі є визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, а саме перевищення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною другою статті 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За положеннями статті 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів,  транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення (частина перша).

Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту (частина шоста).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від     09 жовтня 2012 року № 1066, митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Згідно з частиною першою статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб в розмірі п`ятисот неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз змісту вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідальність, передбачена статтею 470 Митного кодексу України, настає у разі перевищення встановленого строку доставки товарів до митного органу призначення, який виконує митні формальності щодо вивезення вказаних товарів за межі митної території України.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 статті 3 Закону України від 12.08.2014    №1636-VII «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» на території ВЕЗ «Крим» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України; для цілей застосування положень розділів V «Митні режими» і IX «Митні платежі» Кодексу території вільних митних зон вважаються такими, що знаходяться поза межами митної території України.

Статтею 10 Митного кодексу України визначено, що межі митної  території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Разом із цим пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу XII Митного кодексу України з урахуванням положень статті 9 цього Закону щодо переміщення валютних цінностей.

Таким чином, ввезення громадянами на територію ВЕЗ  «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митний режим «транзит» не є завершенням такого режиму і не може вважатися виконанням громадянином зобов`язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 607/1359/16-а (К/9901/11298/18).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз транспортний засіб до вільної економічної зони «Крим» через контрольний пункт в`їзду-виїзду, що розташований на адміністративному кордоні з АР Крим, які згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» не призначені для перетинання державного кордону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що спірна постанова у справі про порушення митних правил прийнята відповідачем правомірно, оскільки позивач у межах строку транзитного перевезення, встановленого для автомобільного транспорту, не здійснив зворотне вивезення транспортних засобів особистого користування та не задекларував їх в інший митний режим.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.09.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі №607/1486/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк