У Х В А Л А

06 липня 2022 року
м. Київ
 
Справа № 32/77т
Провадження № 12-17гс21
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючої судді Рогач Л. І.,
судді-доповідачаКатеринчук Л. Й.,
суддівБританчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,
 
за участю: 
секретаря судового засідання Жураховської Т. О.,
прокурора Офісу Генерального прокурора Гавловської А. В.,
представника Міністерства оборони України Тужикова М. А.,
 
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 , до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Ірокс», на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року (головуючий суддя Чорногуз М. Г., судді Іоннікова І. А., Хрипун О. О.) у справі № 32/77тза позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України і Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Персенківка», Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» та Приватного акціонерного товариства «Ірокс» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельне управління 14» та Автогаражного кооперативу № 15 Галицького району міста Львова про визнання права власності на нерухоме майно та його витребування і
В С Т А Н О В И Л А
1. 18 лютого 2011 року заступник Генерального прокурора України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони, позивач 1) і Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» (далі - ДП «Львівське будівельно-монтажне управління», позивач 2) до Закритого акціонерного товариства «Персенківка» (далі - ЗАТ «Персенківка», відповідач 1) та Закритого акціонерного товариства «Будівельник» (далі - ЗАТ «Будівельник») про визнання права власності на нерухоме майно та його витребування.
2. Ухвалами Господарського суду міста Києва від 26 лютого та 25 червня 2013 року залучено до участі у справі як відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» (далі - ТОВ В «Будівельник», відповідач 3) та правонаступника Закритого акціонерного товариства «Ірокс» - Приватне акціонерне товариство «Ірокс» (далі - ПрАТ «Ірокс», відповідач 4).
3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року припинено провадження щодо відповідача - ЗАТ «Будівельник», залучено співвідповідачем у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» (далі - ТОВ «Галичбудмонтаж», відповідач 2).
4. 04 квітня 2016 року Господарський суд міста Києва прийняв рішення, згідно з яким позов задовольнив; визнав за державою Україною в особі Міноборони право власності на будівлі і споруди військового містечка у місті Львові на вулиці Авіаційній, 7, а саме адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1), склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельню (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я-1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5 750 кв. м; витребував зазначене нерухоме майно у ЗАТ «Персенківка», ТОВ В «Будівельник», ПрАТ «Ірокс», ТОВ «Галичбудмонтаж» та зобов`язав відповідачів передати зазначені будівлі і споруди на баланс ДП «Львівське будівельно-монтажне управління»; здійснив розподіл судових витрат. 
5. Апеляційне провадження у справі порушено ухвалою суду апеляційної інстанції від 24 травня 2016 року за апеляційною скаргою відповідача 3 - ТОВ В «Будівельник» і тричі зупинялося ухвалами суду від 01 листопада 2016 року, від 14 березня та 20 вересня 2017 року до закінчення проведення у справі судової економічної та судової будівельно-технічної й оціночно-будівельних експертиз. Ухвалою апеляційного суду від 06 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю. С. Заводського».
6. 18 жовтня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду залучено до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване будівельне управління 14» (далі - ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14», третя особа 1) та Автогаражний кооператив № 15 Галицького району міста Львова.
7. 14 липня 2020 року ОСОБА_1 заявив клопотання про процесуальне правонаступництво у цій справі та заміну відповідача 3 - ТОВ В «Будівельник» і третьої особи 1 на стороні відповідачів - ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» на ОСОБА_1 у частині визнання права власності на 4/1000 нерухомого майна (навісу під літ. 2Ю-1 загальною площею 224,7 кв. м і нежитлового приміщення з переробки харчових продуктів під літ. 2Щ-2 загальною площею 255,3 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ) та його витребування (том 8, а. с. 239-246).
8. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що на підставі укладених із ТОВ В «Будівельник» і ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10 липня 2020 року за № 3-1041, № 3-1044 у користування ОСОБА_1 як покупця перейшло 4/1000 майнового комплексу, що розташований у АДРЕСА_1 , а саме навіс під літ. 2Ю-1 та нежитлове приміщення з переробки харчових продуктів під літ. 2Щ-2. За таких обставин є підстави для здійснення процесуального правонаступництва у справі та заміни ТОВ В «Будівельник» (відповідач 3) і ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» (третя особа 1) як первісних власників відчуженої за цими договорами частини спірного майна на  ОСОБА_1 як набувача такого майна та визнання його у відповідних частинах співвідповідачем і третьою особою.
9. 15 липня 2020 року Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову, згідно з якою рішення Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2016 року залишив без змін.
10. Розглядаючи клопотання про процесуальне правонаступництво, суд апеляційної інстанції зазначив, що учасники справи - ТОВ В «Будівельник» (відповідач 3) і ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» (третя особа 1 на стороні відповідачів), будучи обізнаними про заборону відчуження спірного нерухомого майна, накладену ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2016 року про забезпечення позову у цій справі, під час здійснення апеляційного провадження на підставі договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10 липня 2020 року відчужили на користь ОСОБА_1 4/1000 майнового комплексу, що знаходиться на АДРЕСА_1 та щодо права власності на який виник спір у цій справі, чим порушили встановлений судом публічний порядок розгляду спору на стадії апеляційного провадження.
11. Апеляційний суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10 липня 2020 року має ознаки правочину, який порушує публічний порядок у розумінні статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є нікчемним у силу закону, оскільки його вчинено під час дії заборони на відчуження спірного майнового комплексу, накладеної ухвалою суду апеляційної інстанції, про наявність якої було відомо продавцям майна як учасникам цієї справи. Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 404/6619/17.
12. Оскільки відчуження частини майна (будівель під літ. 2Ю-1 і літ. 2Щ-2), яке є предметом спору у справі, на підставі нікчемного правочину не породжує жодних прав та обов`язків в аспекті матеріального правонаступництва, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва учасників цієї справи - ТОВ В «Будівельник» і ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» та їх заміни на ОСОБА_1 як співвідповідача чи третьої особи у справі.
13. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на преюдиційні обставини недійсності правочину щодо відчуження позивачем 2 спірного нерухомого майна з біржових торгів поза волею власника, що спростовують законність набуття відповідачем 4 як покупцем цього майна з оспорюваних торгів, яке ним у подальшому відчужено на користь відповідачів 1, 2, 3. За таких обставин є підстави для віндикації спірного майна у відповідачів у порядку статті 388 ЦК України з переданням його на баланс позивача 2. 
14. У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, аргументуючи тим, що апеляційний суд порушив норми матеріального і процесуального права та прийняв оскаржуване рішення про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 без його залучення до участі у справі як відповідача та третьої особи, зазначивши у своєму рішенні, прийнятому без його участі, висновки про нікчемність укладених ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу часток нежитлового приміщення, яке було предметом віндикаційних вимог позивачів у цій справі. 
15. Є безпідставною відмова апеляційного суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво та його залучення відповідачем у справі, позаяк предметом спору є також вимога позивача про визнання права власності на майновий комплекс, власником 4/1000 у якому він є та набув таке право під час апеляційного провадження. 
16.  ОСОБА_1 доводив, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про нікчемність договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10 липня 2020 року, оскільки зазначені правочини не були предметом чи підставою позову в цій справі, тому не могли досліджуватися судом на предмет їх недійсності та кваліфікуватися як нікчемні. Убачається порушення апеляційним судом принципу диспозитивності в господарському судочинстві та неврахування ним правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц щодо здійснення судом перевірки доводів заінтересованої сторони про нікчемність правочину за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину.
17. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 жовтня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т і призначив її розгляд у судовому засіданні.
18. У листопаді 2020 року відповідач 4 - ПрАТ «Ірокс» подало заяву про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т, яку ухвалою від 26 лютого 2021 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду приєднав до касаційної скарги ОСОБА_1 .
19. Ухвалою від 02 березня 2021 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду справу № 32/77т разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєдналося ПрАТ «Ірокс», передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
20.Ухвалою від 13 квітня 2021 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 32/77тразом із касаційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєдналося ПрАТ «Ірокс», та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у закритому судовому засіданні на 15 червня 2021 року о 12 годині 30 хвилин з повідомленням учасників справи.
21. У судовому засіданні 15 червня 2021 року оголошено перерву до 06 липня 2021 року.
22. Судове засідання 06 липня 2021 року не відбулося. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року учасників справи № 32/77т повідомлено про проведення закритого судового засідання у цій справі 31 серпня 2021 року.
23. У судовому засіданні 31 серпня 2021 року оголошено перерву до 19 жовтня 2021 року. Судове засідання 19 жовтня 2021 року не відбулося у зв`язку з відсутністю кворуму для розгляду справ у цей день. 
24. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року учасників справи № 32/77т повідомлено про проведення закритого судового засідання у цій справі 09 листопада 2021 року, яке не відбулося у зв`язку з відсутністю кворуму для розгляду справи, про що учасників справи повідомлено телефонограмами, які долучено до матеріалів справи.
25. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2021 року повідомлено учасників справи № 32/77т, що закрите судове засідання у цій справі відбудеться 07 грудня 2021 року. У судовому засіданні 07 грудня 2021 року оголошено перерву та ухвалою повідомлено учасників справи № 32/77т про проведення закритого судового засідання у цій справі 15 лютого 2022 року.
26. Зі службової записки начальника відділу режимно-секретної роботи Верховного Суду Товстоног І. В. від 17 січня 2022 року № 206/0/22-22 вбачається, що Генеральний штаб Збройних Сил України Міноборони (з посиланням на акт перегляду від 10 січня 2022 року № 319/321/1нт) повідомив, що гриф секретності «Таємно» матеріального носія, який долучено до матеріалів справи № 32/77т, скасовано і встановлено, що відомості, викладені у ньому, є відкритою інформацією (вхідний № 61/ВС-7нт від 17 січня 2022 року).
27. З огляду на це подальший розгляд справи № 32/77т здійснювався Великою Палатою Верховного Суду у відкритому судовому засіданні.
28. У судовому засіданні 15 лютого 2022 року оголошено перерву та ухвалою повідомлено учасників справи № 32/77т про проведення судового засідання у цій справі 15 березня 2022 року. Судове засідання 15 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із тимчасовим зупиненням розгляду справ Верховним Судом у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
29. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року повідомлено учасників справи № 32/77т (провадження № 12-17гс21), що судове засідання у цій справі відбудеться 06 липня 2022 року о 14 годині 00 хвилин; задоволено клопотання Офісу Генерального прокурора про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon».
30. Копії зазначеної ухвали суду надіслано 20 червня 2022 року учасникам справи № 32/77т засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта», а також електронний примірник цієї ухвали додатково відправлено на електронну пошту представника Грицка Ю. М. і ПрАТ «Ірокс» - адвоката Алієва В. В. (том 12, а. с. 157-161).
31. 05 липня 2022 року на адресу Великої Палати Верховного Суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 32/77т, підписане адвокатом Алієвим В. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 і ПрАТ «Ірокс» (том 12, а. с. 174). Заявник обґрунтовував клопотання тим, що учасники провадження, яких він представляє, не готові до проведення судового засідання у режимі відеоконференції у зв`язку з наявністю труднощів, пов`язаних з евакуацією, територією перебування в умовах уведеного в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Заяви про відкладення розгляду справи № 32/77т подавались адвокатом Алієвим В. В. неодноразово та з різних причин, що розцінюється судом як намір сторони на затягування розгляду справи (том 11, а. с. 184-186, 216, 217; том 12, а. с. 52, 89).
32. Розглянувши зазначене клопотання у судовому засіданні 06 липня 2022 року, Велика Палата Верховного Суду, порадившись на місці, ухвалила відмовити в його задоволенні з огляду на таке.
33. Як убачається зі змісту ухвали суду від 15 червня 2022 року у справі № 32/77т, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про проведення 06 липня 2022 року судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням учасниками провадження власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (том 12, а с. 150-156).
34. При цьому у пункті 31 мотивувальної частини цієї ухвали Велика Палата Верховного Суду звернула увагу учасників провадження у справі № 32/77т на те, що встановлені у цілях заходів безпеки під час воєнного стану обмеження у доступі осіб, які не є працівниками Верховного Суду, до приміщень Верховного Суду скасовано наказом Голови Верховного Суду від 08 червня 2022 року № 72, а в пункті 5 резолютивної частини ухвали - довела до відома учасників справи, що їх представники мають право з`явитися до приміщення Великої Палати Верховного Суду та взяти участь у судовому засіданні в загальному порядку.
35. Про надання доступу до приміщень Верховного Суду учасникам справ відповідно до переліку призначених справ до розгляду і в установленому порядку опубліковано оголошення на вебсайті «Судова влада України». Зазначена інформація є публічною та доступна за вебпосиланням https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/ogolosh_sud_sprav/.
36. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 15 червня 2022 року у справі № 32/77т ОСОБА_1 отримав особисто 01 липня 2022 року, а ПрАТ «Ірокс» - через представника 23 червня 2022 року (том 12, а. с. 167, 173). Водночас місцезнаходженням зазначених учасників справи є відповідно місто Самбір Львівської області та місто Львів, що не є населеними пунктами, які перебувають під тимчасовою окупацією чи на території яких ведуться бойові дії в умовах воєнного стану в Україні.
37. Присутні в судовому засіданні 06 липня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора Гавловська А. В. і представник Міноборони Тужиков М. А. не заперечували щодо розгляду справи № 32/77т Великою Палатою Верховного Суду за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.
38. З огляду на обставини завчасного повідомлення Великою Палатою Верховного Суду учасників справи № 32/77т, у тому числі ОСОБА_1 і ПрАТ «Ірокс» та їх представника - адвоката Алієва В. В., про проведення судового засідання у цій справі 06 липня 2022 року з можливістю їх участі в розгляді справи Великою Палатою Верховного Суду у загальному порядку (особиста явка у судове засідання чи через уповноваженого представника) та публічність даних про порядок проведення судових засідань Верховного Суду в умовах воєнного стану, вважаємо за необхідне відмовити у задоволенні клопотання адвоката Алієва В. В. про відкладення розгляду справи на іншу дату та здійснювати розгляд справи по суті за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
39. У судовому засіданні 06 липня 2022 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційного провадження у справі № 32/77т з огляду на таке.
40. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
41. Особи, які не брали участі у справі, можуть оскаржити рішення суду лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відтак передумовою реалізації такими особами їх права на оскарження судового рішення є матеріально-правова заінтересованість цих осіб, тобто їх власна, особиста заінтересованість у конкретному результаті розгляду спору судом.
42. Отже, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
43. Відтак при вирішенні питання про те, чи прийнято оскаржуване рішення про права, обов`язки, свободи чи інтереси особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку із прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами, чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права, свободи та/або обов`язки, або позбавлено певних прав, свобод та/або обов`язків у майбутньому.
44. Праву особи, яка не брала участі у справі, на оскарження судового рішення, прийнятого про її права, обов`язки, свободи чи інтереси, кореспондують положення пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України, за змістом яких визначено обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд прийняття судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
45. Зі змісту оскаржуваних судових рішень у справі № 32/77т убачається, що суди першої та апеляційної інстанцій упродовж тривалого часу розглядали спір про визнання права власності на спірне нерухоме майно за державою в особі Міноборони та його витребування у відповідачів на баланс ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» з огляду на преюдиційні обставини нікчемносності правочину з набуття такого майна за наслідком біржових торгів у власність відповідачем 4, який у подальшому відчужив його частинами на користь третіх осіб (відповідачів 1, 2, 3).
46. Віндикаційний позов - це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого невласника. У спірних правовідносинах щодо витребування майна із чужого незаконного володіння позивач має довести наявність у нього права власності на майно та його знаходження у незаконному володінні певної особи (відповідача). Віндикаційний позов є речово-правовим способом захисту, придбання майна третьою особою не тягне заміни кредитора у зобов`язанні та заміни особи у відносинах стосовно повернення майна, щодо яких виник спір. Отже, ОСОБА_1 не вправі вимагати здійснити процесуальне правонаступництво на тій підставі, що він придбав спірне майно.
47. Спір про право власності є спором про усунення правової невизначеності, яка існує між сторонами цього спору, виходячи з обставин справи. Третя особа може набути право власності на річ за договором з однією зі сторін спору навіть тоді, коли сторона спору такого права не мала (зокрема, на підставі статті 388 ЦК України, якщо третя особа є добросовісним набувачем майна). Тому вирішення такого спору між сторонами не є вирішенням спору про право власності третьої особи.
48. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що, на відміну від законодавства, яке діє erga omnes (щодо всіх, тобто з правовим ефектом щодо невизначеного кола суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі діє inter partes (тобто з правовим ефектом тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.28) та в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц.
49. Суди встановили, що на момент розгляду позовних вимог, з якими у лютому 2011 року звернувся прокурор в інтересах держави в особі Міноборони, фактичними володільцями майнового комплексу, що на вулиці Авіаційній, 7 у місті Львові, були три юридичні особи - ЗАТ «Персенківка», ТОВ В «Будівельник», ТОВ «Галичбудмонтаж» відповідно по 3/100, 92/100 і 5/100 частин спірного нерухомого майна починаючи з 2010-2011 років.
50. Розглядаючи спір у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог прокурора про визнання за державою в особі Міноборони права власності на спірні будівлі і споруди та про повернення цього майна ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» як балансоутримувачу в порядку статті 388 ЦК України з огляду на встановлені у судовому засіданні 04 квітня 2016 року обставини незаконного вибуття спірного нерухомого майна із власності держави за результатами біржових торгів 24 вересня 2003 року поза волею уповноважених державою органів з управління майном державної власності, які було встановлено рішенням суду від 06 жовтня 2010 року у господарській справі № 32/586-45/428т-50/205т, із подальшим набуттям такого майна у власність відповідачами 1-4.
51. Отже, спір у справі № 32/77т вирішено місцевим господарським судом виходячи із суб`єктного складу його учасників, який існував на момент розгляду справи у судовому засіданні 04 квітня 2016 року. ОСОБА_1 учасником спірних правовідносин не був, спірним майном не володів, жодних суджень про права, інтереси, свободи та/або обов`язки скаржника або можливої їх зміни на майбутнє ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду першої інстанції не містять.
52. Судове рішення про віндикацію майна від інших осіб (відповідачів 1, 2, 3, 4) та про визнання права власності на спірне майно за державою, прийняте без участі    ОСОБА_1 , не може створювати для нього жодних преюдиційних обставин. Відтак    ОСОБА_1 не зазначив,на які його особисті права чи обов`язки та яким чином може вплинути рішення суду у справі № 32/77т.
53. Апеляційний суд переглянув прийняте місцевим судом рішення за участю такого складу сторін спору та в межах того предмета спору, який був на момент прийняття рішення місцевим судом у квітні 2016 року, відповідно до приписів статті 269 ГПК України щодо меж апеляційного перегляду справи. 
54. На час підготовки справи до апеляційного розгляду за апеляційними скаргами інших осіб у 2016 році ОСОБА_1 також не набув у володіння спірне майно, що виключало обов`язок апеляційного суду щодо його залучення до апеляційного розгляду відповідно до статті 99 ГПК України у редакції, чинній на момент відкриття апеляційного провадження у цій справі, та не суперечило приписам пункту 1 частини першої статті 267 цього Кодексу, чинного на час завершення апеляційного розгляду у 2020 році. Отже, апеляційним судом не було допущено процесуальних порушень під час процедури апеляційного провадження у справі.
55. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , який придбав 4/1000 частини спірного майнового комплексу у ТОВ В «Будівельник» (відповідач 3) і ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» (третя особа 1 на стороні відповідачів) на підставі договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 10 липня 2020 року, укладених під час апеляційного розгляду по суті, не є стороною (відповідачем) у спірних правовідносинах, позовні вимоги у цій справі до нього не заявлялися.
56. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відповідно до статті 48 ГПК України залучення до участі у справі співвідповідача (заміна на належного відповідача) можливе тільки за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження під час розгляду справи в суді першої інстанції. Водночас учинення таких процесуальних дій з ініціативи осіб, які не є учасниками справи, на стадії апеляційного перегляду справи господарським процесуальним законом не передбачено. Подібні висновки щодо порядку залучення співвідповідачів у справі викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 910/7122/17 (провадження № 12-78гс19, пункт 38).
57. Також господарським процесуальним законом виокремлено осіб, на чиї права, свободи, інтереси або обов`язки може вплинути судове рішення, з наданням їм можливості набути процесуального статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача або відповідача.
58.Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про обов`язок суду залучити його як часткового правонаступника третьої особи 1 - ТОВ «Спеціалізоване будівельне управління 14» на стадії апеляційного провадження у порядку статей 50, 52 ГПК України. Так, відповідно до статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, за власною ініціативою або за заявою учасників справи можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. У цьому випадку ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення його частковим правонаступником третьої особи, яка продовжує бути учасником процесу. Самостійною підставою для залучення його третьою особою у цій справі ОСОБА_1 зазначив те, що ним після прийняття судового рішення про віндикацію майна та визнання права власності на майно за позивачем 2 придбано за договором купівлі-продажу частину спірного майна. Отже, заявником не доведено, на які права чи обов`язки ОСОБА_1 та яким чином може вплинути рішення суду про віндикацію майна від відповідачів у цій справі з огляду на те, що це рішення місцевого суду було прийнято до того часу, як ОСОБА_1 отримав у володіння частину спірного майнового комплексу, який є предметом спору у цій справі, а правових підстав для його залучення до апеляційного розгляду на стадії відкриття апеляційного провадження не було. 
59. Зважаючи на предмет, підстави позову і характер спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що ОСОБА_1 не навів обставин, які б свідчили про порушення його прав, інтересів, свобод чи хоча б будь-яке втручання чи перешкоди у їх здійснення за наслідком прийняття рішення місцевого суду про визнання за державою права власності на спірне нерухоме майно та його витребування у відповідачів 1-4 на користь позивача 2 на підставі статті 388 ЦК України, та не вказав на обов`язки, які виникли у нього після прийняття судових рішень по суті спору у справі № 32/77т і відмови суду апеляційної інстанції в його залученні до участі у цій справі як правонаступника відповідача 3 і третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору.
60. Отже, відсутній матеріально-правовий зв`язок між прийнятими у цій справі судовими рішеннями за наслідком розгляду віндикаційного позову прокурора, пред`явленого до відповідачів як фактичних володільців майнового комплексу на момент розгляду справи судом першої інстанції, та ОСОБА_1 , який не був учасником спірних правовідносин, позовні вимоги до якого не заявлялись та обов`язку якого повернути спірне майно державі за рішенням суду не встановлено.
61.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
62. Оскільки прийнятими по суті спору у цій справі судовими рішеннями питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т на підставі пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України.
63. Також з матеріалів справи вбачається, що до касаційної скарги ОСОБА_1 (вхідний Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 6843/2020 від 11 вересня 2020 року) приєдналося ПрАТ «Ірокс», подавши заяву № 253 від 16 листопада 2020 року у порядку статті 297 ГПК України (том 10, а. с. 1-10, 181-199).
64. Відповідно до частини першої статті 297 ГПК України учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. У цьому випадку ПрАТ «Ірокс», яке є відповідачем 4 у справі, подало заяву про приєднання до касаційної скарги особи ( ОСОБА_1 ), яка не брала участі у справі та на стороні якої ПрАТ «Ірокс» не виступало.
65. З огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду про закриття касаційного провадження у справі № 32/77т за касаційною скаргою ОСОБА_1 , який не набув у цій справі статусу учасника провадження, ПрАТ «Ірокс» не наділене процесуальним правом приєднатися до касаційної скарги особи, яка не має права на касаційне оскарження судових рішень у справі № 32/77т. А викладені у заяві про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 доводи не можуть розглядатися касаційним судом окремо від касаційної скарги, на приєднання до якої таку заяву подано, виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства.
66. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приєднання до касаційної скарги згідно зі статтею 297 ГПК України передбачає реалізацію учасником справи права на підтримання доводів касаційної скарги особи, на стороні якої заявник виступав, без можливості доповнення доводів касаційної скарги новими аргументами та їх обґрунтуванням. Вимоги заяви про приєднання до касаційної скарги є похідними від вимог касаційної скарги, що унеможливлює заявлення в такій заяві самостійних доводів щодо підстав оскарження рішень судів попередніх інстанцій. 
67. З матеріалів справи вбачається, що в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду оскаржувалося відповідачем 3 - ТОВ В «Будівельник» та третьою особою - ПрАТ «Вістовицький завод будівельної та художньої кераміки ім. Ю. С. Заводського». ПрАТ «Ірокс» як відповідач 4 в апеляційному порядку не оскаржувало рішення місцевого господарського суду. З огляду на подання до суду заяви про приєднання до касаційної скарги 16 листопада 2020 року з посиланням на приписи статті 297 ГПК України, яка діє у зазначеній редакції з 15 грудня 2017 року, приєднання ПрАТ «Ірокс» до касаційної скарги було б можливим тільки щодо інших співвідповідачів у справі № 32/77т, з якими ця особа перебувала на одній стороні спору. Однак відповідачі 1-3 прийнятих судами попередніх інстанцій рішень у цій справі не оскаржували у касаційному порядку.
68.Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про закриття провадження за заявою ПрАТ «Ірокс» про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т на підставі пункту 2 частини першої статті 296 ГПК України.
69. Відповідно до частин першої, другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
70. Виходячи з положень статей 6, 7 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття касаційного провадження у справі розподіл таких судових витрат, як судовий збір, не здійснюється.
71. Зважаючи на висновок Великої Палати Верховного Суду про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , до якої приєдналося ПрАТ «Ірокс», на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т, витрати щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги і заяви про приєднання до неї у цій справі залишаються за заявниками.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 14, 46, 234, 235, 297, пунктами 2, 3 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду 
У Х В А Л И Л А:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , до якої приєдналося Приватне акціонерне товариство «Ірокс», на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року у справі № 32/77т (провадження № 12-17гс21) закрити.
2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Головуюча суддя	 	Л. І. Рогач	
Суддя-доповідач	 	Л. Й. Катеринчук	
Судді:	В. В. Британчук	В. С. Князєв	
 	Ю. Л. Власов	К. М. Пільков	
 	І. В. Григор'єва	О. Б. Прокопенко	
 	М. І. Гриців	О. М. Ситнік	
 	Д. А. Гудима	В. М. Сімоненко	
 	Ж. М. Єленіна	І. В. Ткач	
 	І. В. Желєзний	О. С. Ткачук	
 	О. С. Золотніков	С. П. Штелик