ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13314/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Собків Я.М., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Гребінківської міської ради в якому просила:
- визнати протиправним передачу Гребінківським міськвиконкомом 23.06.2010р. за рішенням №383 земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , під №31 ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- визнати незаконним та скасувати п. 31 рішення Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 про затвердження документації із землеустрою на передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 
- визнати нечинним затвердження під №31 в рішенні Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 неіснуючої документації із землеустрою по АДРЕСА_1 на передачу земельної ділянки у власність померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянину ОСОБА_2 , з моменту його ухвалення; 
- визнати протиправним Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині передачі Гребінківським міськвиконкомом 23.06.2010 пунктом №31 за рішенням №383 двох земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- визнати незаконним та скасувати Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині передачі під пунктом №31 рішенням Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 про затвердження документації із землеустрою на передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 
- визнати нечинним Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині затвердження під №31 в рішенні Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 неіснуючої документації із землеустрою по АДРЕСА_1 на передачу двох земельних ділянок у власність померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянину ОСОБА_2 , з моменту його ухвалення.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі та роз`яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Постановою Верховного Суду від 07.12.2021 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021, а справу № 640/13314/21 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Скасовуючи зазначені рішення, Верховний Суд у постанові від 07.12.2021 зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі не досліджувались обставини звернення ОСОБА_1 з позовом у справі № 640/14572/20 та не надавалась оцінка тотожності позову у цій справі та у справі № 640/14572/20, а також не досліджувались обставини, з якими КАС України пов`язує неможливість особи звернутись до суду з таким самим позовом.
В подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2022 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Пунктом 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2021 зазначив, що мотиви судів про те, що спір у цій справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в даному випадку, є вторинними, з огляду на приписи частини п`ятої статті 170 КАС України, якою заборонено повторне звернення тієї саме особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих саме предмета і підстав та до того самого відповідача, як такої, щодо якої постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження. 
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 640/14572/20, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її позовом до Гребінківської міської ради, в якому остання просила суд: 
- визнати протиправним передачу Гребінківським міськвиконкомом 23.06.2010 за рішенням №383 земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 ; Полтавської області неіснуючому громадянину під №31 ОСОБА_2 ; 
- визнати незаконним та скасувати п. 31 рішення Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 про затвердження документації із землеустрою на передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 неіснуючому громадянину ОСОБА_2 , де під №31 внесено запис про неіснуючу людини ОСОБА_2 ;
- визнати нечинним затвердження під №31 в рішенні Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 неіснуючої документації із землеустрою по АДРЕСА_1 на передачу земельної ділянки у власність неіснуючому громадянину ОСОБА_2 , з моменту його ухвалення, оскільки спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, а повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.
Так, з наявної у матеріалах справи № 640/13314/21 копії позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 640/14572/20 вбачається, що остання фактично ідентична позовній заяві у справі № 640/13314/21.
Постановою Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 640/14572/20 залишено без змін ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020.
Таким чином, станом на час звернення ОСОБА_1 з позовом у даній справі (17.05.2021) існувала постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі № 640/14572/20, яка, у свою чергу, залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.05.2021. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог про:
- визнання протиправним передачу Гребінківським міськвиконкомом 23.06.2010р. за рішенням №383 земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , під №31 ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- визнання незаконним та скасування п. 31 рішення Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 про затвердження документації із землеустрою на передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 
- визнання нечинним затвердження під №31 в рішенні Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 неіснуючої документації із землеустрою по АДРЕСА_1 на передачу земельної ділянки у власність померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянину ОСОБА_2 , з моменту його ухвалення, оскільки заявлені позовні вимоги у справі № 640/13314/21 з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, що і у справі № 640/14572/20, та є така, що набрала законної сили, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі № 640/14572/20.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про:
- визнання протиправним Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині передачі Гребінківським міськвиконкомом 23.06.2010 пунктом №31 за рішенням №383 двох земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- визнання незаконним та скасування Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині передачі під пунктом №31 рішенням Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 про затвердження документації із землеустрою на передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 
- визнання нечинним Рішення Гребінківської міської ради від 29.09.2010, 27 сесія V скликання «Про затвердження рішень міськвиконкому з питань регулювання земельних відносин за період з 7 квітня по 29 вересня 2010р» в частині затвердження під №31 в рішенні Гребінківського міськвиконкому від 23.06.2010 №383 неіснуючої документації із землеустрою по АДРЕСА_1 на передачу двох земельних ділянок у власність померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянину ОСОБА_2 , з моменту його ухвалення, суд зазначає наступне.
Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. 
Суд зазначає, що поновлення порушених прав позивача у межах адміністративного судочинства є неможливим, оскільки надавати у власність можливо лише вільну земельну ділянку, тоді як у цій справі спірна земельна ділянка на праві власності належить третій особі і таке право власності не скасовано. 
Так, у висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17, зазначено, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 зробила такий правовий висновок: "Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень статті 21 ЦК України".
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Гребінківського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа №528/999/19 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа - ОСОБА_4 про визнання факту забудови несформованої земельної ділянки, визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визнання/спростування факту, що має юридичне значення. 
Рішенням вказаного суду від 21.07.2020, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовлено.
При цьому, вказаними судами встановлено, що: "Рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області № 460 від 23.08.1988 надано дозвіл ОСОБА_5 на будівництво нового житлового будинку замість старого за адресою АДРЕСА_1 на підставі якого видано дозвіл на проведення робіт від 01.09.1988 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 15.12.1999 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Науменко В.М., спадкоємцем за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , спадкове майно складається з жилого будинку «А-1», жилою площею 9,4 кв.м., сараю «Б», паркану № 2 розташованих за адресою АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці 1829 кв.м. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. 
Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 191591329 від 05.12.2019 року, а також свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 788, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , власником об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 є син ОСОБА_4 . До складу спадщини житловий будинок А-1, сараї Б,Д, вбиральна Г, огорожа №2, колодязь №3 ( т.1, а.с.36 -зворот)".
При цьому, як було встановлено судом у вищезазначеній справі, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у законному користуванні ОСОБА_4 як спадкоємця, оскільки вона надавалась спадкодавцю ОСОБА_5 під будівництво до 15 березня 1991 року, а тому, саме він має право на приватизацію земельної ділянки як власник нерухомого майна.
Також з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.06.2018 у справі № 528/1285/17, яке набрало законної сили 03.09.2018, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради, третя особа ОСОБА_4 , про визнання права на приватизацію земельної ділянки. 
Так, позивач вважав порушеним своє право на отримання земельної ділянки та її безоплатну приватизацію та просив задовольнити позовні вимоги, визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом усунення перешкод у передачі земельної ділянки під уже збудованим будинком «В-1».
Наведене свідчить про існування спору про право.
Згідно з частиною четвертою статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.
До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).
За змістом частини першої статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
За наведених обставин, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір у вказаній частині позовних вимог стосується приватноправових відносин, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Я.М.Собків

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк