КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/13869/21                                                                  Головуючий у суді І інстанції Дубановська І.Д.
 Провадження № 33/824/1139/2022                                                   Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
14 червня 2022 року                                                                       м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Чередніченко Віталіни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292144від 4 листопада  2021 року  ОСОБА_1 4 листопада 2021 року о 00год. 40 хв. в м. Біла Церква по бул. Олександрійському, 24, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стансп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн в дохід держави.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 9 лютого 2022 року адвокат Чередніченко В.А. в інтересах  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, яку мотивувала тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень та судом не взято до увагу певні обставини при ухваленні постанови, зокрема те, що йому не пропонували пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння, просила поновити строк на апеляційне оскарження з тих підстав, що ОСОБА_1 тривалий час хворів та звертався за правовою допомогою, скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Далі по тексту апеляційної скарги захисник викладає мотиви незгоди з діями працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та зазначає, що суд не надав оцінки та аналізу діям працівників поліції в оскаржуваній постанові.
Заслухавши пояснення адвоката Чередніченко В.А., яка підтримала апеляційну скаргу і обставини викладені в ній, просила її задовольнити, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні з огляду на наступне.
За змістом ч.2 ст.294 КУпАПпостанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня ухвалення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.
Оскільки наведені в апеляційній скарзі обставини щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та узгоджуються з нормами закону, апеляційний суд з огляду на принцип забезпечення права на апеляційний перегляд судового рішення вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 292144від 4 листопада  2021 року  ОСОБА_1 4 листопада 2021 року о 00год. 40 хв. в м. Біла Церква по бул. Олександрійському, 24, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стансп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наведеним спростовуються пояснення апелянта щодо відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі зазначено всі обставини та пункт ПДР, який було порушено  ОСОБА_1 .
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини викладені в протоколі, підтверджує скоєне правопорушення ОСОБА_1 та спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, та є доказом, що може підтверджувати факт вчинення ним порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з нормами КУпАП з`ясував обставини справи та надав належну оцінку доказам у їх сукупності, які свідчать про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими, підтверджується дослідженими доказами та ґрунтуються на вимогах закону, тому ухвалена постанова в частині встановлення складу адміністративного правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, які отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, і зазначені в ньому ознаки сп`яніння, виявлені працівниками поліції 4 листопада  2021 року у ОСОБА_1 в розумінні п. п. 1, 2, 3, 4 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, про що в протоколі особисто письмоао вказав «в лікарню їхати відмовляюсь неділю тому вживав канабіс» (а.с. 1).
Частиною 2статті 19 Конституції України задекларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом,  регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиття відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, та письмових поясненнях, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Згідно із ч. ч. 7, 8, 9 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Реалізувавши своє право керувати автомобілем,  ОСОБА_1  тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 292144 від 4 листопада 2021 рокувказано, що  ОСОБА_1 4 листопада 2021 року о 00год. 40 хв. в м. Біла Церква по бул. Олександрійському, 24, керував транспортним засобом OPEL VECTRA, НОМЕР_2 , який належить іншій особі.
Застосовуючи санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції неповно дослідив наявні у ній письмові матеріали, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 292144 від 4 листопада  2021 року та постанову патрульної поліції про накладення  адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 4 листопада 2021 року (а.с. 6) за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом 4 листопада 2021 року о 01:01:54 годині в м. Біла Церква без посвідчення водія (п. 2.1а ПДР), та не перевірив чи взагалі  ОСОБА_1 має посвідчення водія та, відповідно, - статус водія.
Поняття «водій» визначена у п. 1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. 
Таким чином обов`язковою ознакою, яка відносить певну особу до категорії водіїв, є наявність у цієї особи посвідчення водія чи іншого документа, який надає йому право керувати відповідним транспортним засобом.
Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення цього адміністративного правопорушення передбачається накладення стягнення:
на водіїв у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
на інших осіб у виді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Засідання в суді апеляційної інстанції по розгляду апеляційної скарги призначалось на 6 травня 2022 року. На вказану дату і час в судове засідання суду апеляційної інстанції адвокат Чередніченко В.А. та ОСОБА_1 не з`явились, адвокат направила електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи через введений воєнний стан в Україні та наявні труднощі з міжміським проїздом, а також зазначила про неможливість зв`язатися з ОСОБА_1 задля уточнення всіх необхідних питань, пов`язаних з розглядом справи, та чи має він наміри особисто приймати участь в розгляді справи, оскільки він мобілізований до ЗСУ, про що надала витяг з наказу (а.с. 51).
Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).  
Для з`ясування обставин вказаних в постанові патрульної поліції про накладення  адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 4 листопада 2021 року (а.с. 6) за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без посвідчення водія, на запит апеляційного суду 3 червня 2022 року від Головного сервісного центру МВС надійшла відповідь про те, що станом на 25 травня 2022 року в Єдиному державному реєстрі МВС  відсутня інформації стосовно видачі національного посвідчення водія та міжнародного посвідчення водія громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 54).
Отже, наведене загалом дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 не підпадає під поняття «водій», а тому на нього не може накладатись стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до висновку про незаконність постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 рокущодо ОСОБА_1 в частинні накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а тому постанова підлягає зміні шляхом виключення із її резолютивної частини рішення про накладення на ОСОБА_1 зазначеного стягнення.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Чередніченко Віталіни Анатоліївни в інтересах  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поновити адвокату Чередніченко Віталіні Анатоліївній пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП змінити.
Виключити із резолютивної частини постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 13 січня 2022 року рішення про накладення на  ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 рокущодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

                  Суддя
Київського апеляційного суду                                                                       Н.В.Ігнатченко