П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/11597/21	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022р. про відмову у роз`ясненні рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури з невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4.02.2021р. у справі №420/7407/20 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі з 5.02.2021р. включно;
- стягнути з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за чотири місяці (з 5.02.2021р. по 10.06.2021р. включно) у розмірі 186 240грн..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури з невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4.02.2021р. у справі №420/7407/20 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на роботі з 5.02.2021р. включно.
Стягнуто з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за чотири місяці (з 5.02.2021р. по 10.06.2021р. включно) відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100.
12.05.2022р. ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив роз`яснити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2022р. у справі №420/11597/21 в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, тобто за умовами оплати праці до підвищення оплати праці або після, з наведенням її конкретного розмірі та розрахунку.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022р. у задоволенні вказаної заяви – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким роз`яснити які правові підстави Порядку №100 підлягають застосуванню, навівши розрахунок та конкретну суму середнього заробітку у сумі 186 240грн., яка підлягає стягненню, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з тексту заяви не вбачається в чому саме полягає незрозумілість рішення суду про повне задоволення позовних вимог в контексті змісту ст.254 КАС  України. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до    ст.254 КАС України    за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу.  Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Отже, апеляційний суд вважає, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акту виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Надаючи правову оцінку рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022р., апеляційний суд приходить до висновку, що воно є чітким та зрозумілим, в ньому наведені мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку щодо задоволення позову; терміни, вжиті у ньому, відповідають тому змістові, що вони мають згідно законодавства України; ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають; текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи.
Як вбачається із апеляційної скарги, що єдиним її доводом є те, що у рішення суду не наведено конкретної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 5.02.2021р. по 10.06.2021р., яка підлягає стягненню та її розрахунок.
Однак, колегія суддів не погоджується із зазначеним, приймаючи відповідне рішення суд першої інстанції вважав належним способом захисту саме стягнення з Одеської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за чотири місяці (з 5.02.2021р. по 10.06.2021р. включно) відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100.
Тобто, на думку судової колегії, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність здійснення відповідного розрахунку суми стягнення саме відповідачем.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір по суті у справі №420/11597/21 Одеський окружний адміністративний суд вважав за необхідне застосувати саме такий спосіб захисту прав позивача.
Також, апелянт посилається на те, що 4.05.2022р. ОСОБА_1 направив до Одеської обласної прокуратури заяву про можливість забезпечення виконання судового рішення в частині стягнення коштів.
Однак, відповіддю Одеської обласної прокуратури за №21-33ВИХ-22 від 11.05.2022р. позивача повідомлено про неможливість виконання рішення суду в чистині стягнення коштів, через відсутність конкретно визначеної суми, яка підлягає до стягнення. 
Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що зазначений лист відповідь прокуратури не є належної та достатньою підставою для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.  
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про роз`ясненні рішення.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду прийнята з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022р. про відмову у роз`ясненні рішення – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          Т.М. Танасогло

                                                                                                    Л.П. Шеметенко