ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5375/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 травня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.11.2020 № 104250005259, на підставі якого їй здійснено    перерахунок пенсії за віком та застосовано осучаснену середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі    4888,83 грн, індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі - 1,33425, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 6525,12 грн (4888,83 х 1,33425 = 6525,12), а також визначено розмір пенсії за віком з 03.07.2020 - 2638, 23 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком (із урахуванням виплачених сум) з 03.07.2020 у раніше встановленому розмірі - 4107, 50 грн, розрахованому на підставі рішення Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.06.2020 № 104250005259 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески - 7763, 17 грн, індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 1,33425, середньомісячного заробітку для обчислення пенсії - 10358, 01 грн (7763,17 х 1, 33425 = 10358, 01).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2014 році їй була призначена пенсія за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення», вперше із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона звернулася у 04.06.2020, а тому відповідач зобов`язаний призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ України у Київській області.
З 23.12.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 12.01.2015 виплату пенсії за вислугу років припинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років.
04.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно заяви позивачки їй було призначено пенсію за віком з 03.07.2020 із застосуванням показника заробітної плати за 2019 рік - 7763, 17 грн.
Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу - 38 років 4 місяці 9 днів. Коефіцієнт стажу становить 0,38333.
При розрахунку пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 30.04.2020. середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески було застосовано у розмірі 7763, 17 грн. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,33425. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 10358, 01 грн (7763,17 х1,33425 =10358, 01).
Розмір пенсії за віком з 03.07.2020 становить 4107, 50 грн.
Розпорядженням від 26.11.2020 № 104250005259 відповідачем проведено перерахунок пенсії за віком з 03.07.2020 із застосуванням осучасненої середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 4888, 83 грн.
Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу - 38 років 4 місяці 9 днів. Коефіцієнт стажу становить 0,38333.
При розрахунку пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 30.04.2020, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, було застосовано у розмірі 4888, 83 грн. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,33425. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 6525, 12 грн (4888, 83 х1,33425 =6525, 12).
Розмір пенсії за віком    з 03.07.2020 становить 2638, 23 грн.
У зв`язку з цим за період з 03.07.2020 по 30.11.2020 виникла переплата пенсії у сумі 7258, 12 грн, а тому з 01.01.2021 з пенсії позивачки здійснюється утримання переплати пенсії до повного її погашення.
ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ України у Київській області із заявою, у якій просила припинити утримання з її пенсії.
Листом від 15.01.2021 №442-10/К-02/8-1000/21 ГУ ПФУ України у Київській області було повідомлено ОСОБА_1 , що її пенсійна справа приведена у відповідність до чинного законодавства, і її пенсія з 03.07.2020 становить 2638, 23 грн.
Вважаючи вищевказане рішення ГУ ПФУ України у Київській області протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до вимог п.п.2, 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
Водночас ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1    ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Виходячи з викладеного вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої   Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, у випадку із заявою позивачки мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).
Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка звернулася вперше 04.06.2020 після досягнення пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. «е» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується    у порядку, який визначається КМУ, незалежно від віку.
Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно з п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Таким чином, позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року (Справа № 876/5312/17).
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, на момент звернення позивачки до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» були чинними, закон не скасований, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на час розгляду справи.
В свою чергу слід зазначити, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 1 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за формулою, що встановлена для пенсії за віком, та не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Водночас, ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма

                                                                                                    І.О. Лічевецький