УХВАЛА

19 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 160/11229/20
адміністративне провадження № К/990/11756/22 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/11229/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, а саме, один місяць служби за три місяці, за участь у 2014 році у заходах забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій області, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також, один місяць служби за півтора місяця, на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм;
зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити позивачу щомісячні надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за періоди проходження ним служби, які зазначені у постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (зі змінами);
визнати розрахунок вислуги років (страхового стажу) підполковника ОСОБА_1 (Б-005643) для призначення пенсії від 17 лютого 2020 року №11/1/4-1134/ДСК, згідно якого вислуга років на пенсію станом на 31 березня 2020 року складала: календарна 25 років 8 місяців, пільгова 6 місяців 12 днів, загальна 26 років 2 місяці 12 днів недійсним;
зобов`язати Службу безпеки України врахувати до розрахунку вислуги років (страхового стажу) підполковника ОСОБА_1 (Б-005643) для призначення пенсії пільгову вислугу 1 рік 4 місяця, згідно висновку про вислугу років військовослужбовців для виплати надбавки за вислугу років, який складений на підставі матеріалів особової справи ОСОБА_1 , затвердженого першим заступником начальника Управління роботи з особовим складом СБУ полковником Забарним А. 16 листопада 2017 року (№11/1/4-10932 від 13 листопада 2017 року) та надати позивачу оновлений розрахунок вислуги років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково.  
Визнано протиправною відмову Служби безпеки України у зарахуванні позивача до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження військової служби в Збройних Силах України на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм, один місяць служби за півтора місяця, в кількості 1 рік 04 місяці за період з 01 січня 2001 року по 31 серпня 2003 рік;
Зобов`язано Службу безпеки України зарахувати позивачу до вислуги років в пільговому обчисленні відповідно до абзацу 7 підпункту в пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів №393 від 17 липня 1992 року Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, час проходження служби в Збройних Силах України на посадах, де виконання обов`язків пов`язане із систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм, один місяць служби за півтора місяця, в кількості 1 рік 04 місяці за період з 01 січня 2001 року по 31 серпня 2003 рік. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовлено. 
У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.
Так, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального  права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного  Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування  норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Дослідивши подану касаційну скаргу на предмет відповідності наведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на ряд нормативно правових актів, твердження про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права та процесуального права, цитування уривків постанов Верховного Суду, детальний опис фактичних обставин справи, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження передбачених частиною четвертої статті 328 КАС України. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. 
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/11229/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	М.В. Білак