П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
01 серпня 2022року                                                                                               м. Київ
 
Справа №755/13915/21
Провадження № 22-ц/824/5862/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Стешенко М.В..
 
учасники справи:     
позивач          ОСОБА_1 ,
відповідач      ОСОБА_2 
 
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом  до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності.
04 листопада 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом допиту агента з продажу нерухомості ОСОБА_3 та продавця квартири  ОСОБА_4 , які можуть підтвердити, що спірне майно придбано  за його власні грошові кошти.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від  09 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості свідків.
Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати,  та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення доказів.
Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали першої інстанції не вірно застосував положення ст. 116 ЦПК України.
Зазначає, що судом було порушено норми матеріального права, а саме не надано позивачу можливості надати до матеріалів по справі з приводу своєї позиції належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що підтверджується зокрема показаннями свідків, а отже така ухвала суду підлягає скасуванню.
Сторони правом надання відзиву не скористалися
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Відмовляючи в задоволенні заяви  ОСОБА_1   про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання про допит свідка для визначення обставини щодо грошових коштів, за які було придбано спірну квартиру, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування  .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Способами забезпечення судом доказів є: допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів, у необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Тобто, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати (зберегти) ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення (потрібні) для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Згідно правил статті 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.
Згідно статті 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. В ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Пунктом 5 частини 1 статті 117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом  до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності
Як убачається із поданої заяви, ОСОБА_1 просить забезпечити докази шляхом допиту агента з продажу нерухомості ОСОБА_3 та продавця квартири  ОСОБА_4 , які можуть підтвердити, що спірне майно придбано  за його власні грошові кошти, що по суті є клопотанням про виклик свідків. (а.с.1-2).
Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/385/19 дійшла висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Подана   ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що доказ, про забезпечення якого порушує питання заявник, а саме - показання свідків, можуть бути утрачені чи їх отримання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним ст.116 ЦПК України, що у свою чергу свідчить про її необгрунтованість та відсутність підстав для задоволення.
 Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, який є законним та відповідає фактичним обставинами справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383,390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    -  залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду .ю Києва від  09 грудня 2022 року -   залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                     А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                  О.І. Шкоріна