ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 травня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/2255/18	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, 
секретар судового засідання -  І.М. Станкова,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 (суддя Щавинська Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 30.12.2021) 
у справі №916/2255/18
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго»
про стягнення 746 420, 71 грн.,

В С Т А Н О В И В :
17.10.2018 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», в якій просило стягнути з відповідача борг у загальній сумі 3 467 656,95 грн., у тому числі: основний борг в сумі 2 114 634,20 грн.; пеню в сумі 857 142,96 грн.; 3% річних в сумі 130 227,70 грн.; інфляційні втрати в сумі 365 652,09 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрито провадження у справі №916/2255/18 у частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 2 114 634,20 грн. у зв`язку зі сплатою вказаної суми заборгованості.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» пеню у розмірі 426 111,83 грн., 3% річних у розмірі 129 524,94грн., інфляційні втрати у розмірі 365 652,02 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 20 210,09 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.
13.02.2019 до суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка ухвалою суду від 15.02.2019 була призначена до розгляду у судовому засіданні на 25.02.2019.
Враховуючи надходження апеляційної скарги, ухвалою суду 19.02.2019 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення зупинено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 змінено в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат і судового збору; стягнуто з Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню в сумі - 287 976,85 грн., 3% річних у сумі - 92 791,84 грн., інфляційні втрати в сумі - 365 652,02 грн. та судовий збір у сумі 11 196,31 грн.
01.02.2021 до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. 
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.05.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 з урахуванням постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №916/2255/18 у частині стягнення пені у розмірі 287 976,85 грн., 3% річних у розмірі 92 791,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 365 652,02 грн скасовано. Справу № 916/2255/18 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 з урахуванням постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі №916/2255/18 залишено без змін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 Комунальному підприємству «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови в частині розподілу судових витрат. У мотивувальній частині вказаної ухвали роз`яснено, що Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» не позбавлене права звернутися з відповідною заявою до суду першої інстанції під час нового розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.08.2021 судом прийнято справу до свого провадження зі стадії відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження в частині стягнення з Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» пені у розмірі                            287 976,85 грн., 3% річних у розмірі 92 791,84 грн. та інфляційних втрат у розмірі 365 652,02 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.12.2021 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовлено.
При цьому до судових дебатів представник відповідача зазначив, що ним, в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення, буде подано до суду узагальнену заяву про стягнення судових витрат, понесених відповідачем при первісному розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанціях. 
13.12.2021 до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява, в якій останній просив суд стягнути витрати з направлення поштової кореспонденції стороні та суду першої інстанції в сумі 135,84 грн. та судові витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 24 300 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 заяву Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (вх.№33616/21 від 13.12.2021) задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» витрати на правничу допомогу при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 5  400,00 грн. У задоволенні решти заяви відмовлено. Крім того, стягнуто з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 43 121, 62 грн.
Місцевий господарський суд, врахувавши наявні в матеріалах справи докази, вказав про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг. Водночас, оцінивши правомірність та розумність витрат на правову допомогу, суд задовольнив заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу частково, поклавши на позивача витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі 1 800 грн., та витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3 600 грн. 
Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем при направленні поштової кореспонденції у сумі 135,84 грн., суд першої інстанції, врахувавши закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основної заборгованості у зв`язку із частковою сплатою боргу відповідачем, а також те, що спір в цій частині виник внаслідок неправомірних дій відповідача щодо допущення прострочення зі сплати основного боргу перед позивачем, відмовив у задоволенні заяви в цій частині.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, 17.01.2022 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 в частині стягнення 5 400, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Комунальному підприємству «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» у задоволенні вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 400, 00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у заяві про розподіл судових витрат не навів відповідного обґрунтування із посиланням на конкретну норму статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на підставі якої витрати відповідача на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. Також апелянт вказав про те, що відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг)), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 (головуючий суддя: Л.В. Поліщук, судді: ОСОБА_1, С.В. Таран) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 у справі №916/2255/18, а ухвалою суду від 14.02.2022 розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 01.03.2022 о 10:30 год.
Суддя зі складу колегії суддів ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 №136/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу в.о. голови суду С.І. Колоколова від 18.02.2022 №44-к «Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_1».
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На засіданні 15.03.2022, Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку із звільненням судді зі складу колегії суддів ОСОБА_1 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду, 18.03.2022 за розпорядженням керівника апарату суду №336 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2255/18.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2022  для розгляду апеляційної скарги у справі №916/2255/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря,                С.В. Таран.          
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 прийнято справу №916/2255/18 до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Л.В. Поліщук, судді: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Водночас, у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022, враховуючи положення Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, наказом в.о. голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022 №6-ОД «Про встановлення особливого режиму роботи Південно-західного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових справ до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.
З урахуванням викладеного, дата судового засідання судом апеляційної інстанції в ухвалі від 21.03.2022 не визначалась.
На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України та продовженням воєнного стану в Україні, наказом голови Південно-західного апеляційного господарського суду №10-ОД від 13.05.2022 «Про особливий режим роботи Південно-західного апеляційного господарського суду» визнано таким, що втратив чинність наказ №6-ОД від 28.02.2022; рекомендовано учасникам судових проваджень розгляд скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», на офіційну електронну адресу суду inbox@swag.court.gov.ua, з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом, засобами поштового зв`язку, у тому числі                 АТ «Укрпошта», брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі відеоконференцзв`язку шляхом подання до суду відповідного клопотання.
Враховуючи викладене вище, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 у справі №916/2255/18 призначено на 31.05.2022 об 11:00 год. Вказаною ухвалою, серед іншого, запропоновано учасникам справи подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії, використовуючи засоби електронного зв`язку (підсистеми «Електронний суд», офіційної електронної пошти суду), а також скористатись своїм правом та надати до Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Також роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.05.2022 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Пронюка Владислава Ярославовича про участь у судовому засіданні, призначеному на 31.05.2022 об 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В день судового засідання 31.05.2022 представник позивача - адвокат Пронюк Владислав Ярославович мав статус «off-line», на зв`язок в режимі відеоконференції через програму «EasyCon» не вийшов, в телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання про те, що не може вийти на зв`язок і не заперечує проти розгляду апеляційної скарги без його участі. Про зазначені обставини секретарем судового засідання 31.05.2022 складено відповідну довідку.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Згідно із статтею 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;          2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1)на професійну правничу допомогу; 
2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом частини четвертої 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24  300,00 грн. відповідачем надано наступні документи:
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2019, укладений між Комунальним підприємством «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» та адвокатом Прокопишин Н.Ю.;
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2020, укладений між Комунальним підприємством «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» та адвокатом Прокопишин Н.Ю. (т.1, а.с.224-226);
- звіт про надання правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 від 06.02.2019 (т. 1 а.с. 227);
- акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 від 07.02.2019 (т.1 а.с.228);
- платіжне доручення №147 від 11.02.2019 про сплату відповідачем на користь адвоката Прокопишин Н.Ю. 10  500,00 грн. (призначення платежу: згідно акту б/н від 07.02.19 згідно умов договору б/н від 02.01.19 за послуги адвоката Прокопишин Н.Ю.), т.1 а.с. 222;
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2020 (т.3, а.с.134-136);
- звіт про надання правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 від 21.01.2021 (т. 3 а.с. 140);
- акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 від 22.01.2021 (т.3 а.с. 141);
- платіжне доручення №30 від 22.01.2021 про сплату відповідачем на користь адвоката Прокопишин Н.Ю. 13 800,00 грн. (призначення платежу: згідно акту б/н від 22.01.21 по справі №916/2255/18 згідно умов дог. б/н від 02.01.19 та дог. б/н від 04.02.20 за послуги адвоката Прокопишин Н.Ю.), т.3 а.с. 142.
Із наданих документів вбачається, що 02.01.2019 між Комунальним підприємством «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (клієнтом) та адвокатом Прокопишин Н.Ю. (адвокатом) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову (правничу) допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами заходи захисту, представництва, а також інших видів правової допомоги, а клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар за надання правової (правничої) допомоги та погоджені сторонами фактичні витрати адвоката, що необхідні для виконання цього договору.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що сума гонорару адвоката визначається на основі фактично витраченого часу адвокатом на надання правової (правничої) допомоги, виходячи із погодинної тарифної ставки. Сторони встановили, що тарифна ставка винагороди за кожну годину, витрачену адвокатом на надання правової (правничої) допомоги, складає 900,00 (дев`ятсот) грн. 00 коп. Окремо клієнт оплачує адвокату 3 000,00 (три тисячі) грн. 00 коп. за кожен факт виїзду адвоката в м. Одесу;    4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 - в м. Київ для надання правової (правничої) допомоги, а саме - представництва інтересів клієнта її суді, що включається до складу гонорару адвоката.
Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що в період дії договору адвокат надає клієнту для затвердження звіт про надання правової (правничої) допомоги у зв`язку з виконанням окремих доручень клієнта (надалі - звіт), де зазначає предмет, складові наданої адвокатом правової (правничої) допомоги та витрачений ним час. При цьому, такий звіт адвокат надає клієнту не пізніше 3-х днів з моменту виконання доручення клієнта. Факт надання правової (правничої) допомоги, зазначеної у цьому звіті, фіксується в акті приймання-передачі (далі-акт), який підписується впродовж 2-х днів з моменту надання звіту. Даний акт є підставою для проведення оплати гонорару адвокату.
При супроводженні справ у судах відповідно до ст. 131-2 Конституції України адвокат після прийняття рішення в кожній судовій інстанції окремо надає клієнту звіт про надання правової (правничої) допомоги в рамках конкретної справи, що перебуває/перебувала на розгляді у судах, в якому визначає предмет, складові наданої адвокатом правової допомоги та витрачений ним час, а також зазначає кожен факт виїзду адвоката до міста Одеси та /або Києва для надання правової (правничої) допомоги, а саме - представництва інтересів клієнта в суді і витрачений для цього час. Такий звіт адвокат надає клієнту впродовж 2-х робочих днів від дати прийняття рішення в кожній судовій інстанції в рамках конкретної справи. Факт надання правової (правничої) допомоги, зазначеної у цьому звіті, підтверджується в акті приймання-передачі падання правової (правничої) допомоги (далі - акт), який підписується впродовж 2-х днів з моменту надання звіту. Даний Акт є підставою для проведення оплат адвокату згідно даного договору.
Цей договір діє до 31 грудня 2019 року (пункт 6.2. договору). 
04.02.2020 між Комунальним підприємством «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (клієнтом) та адвокатом Прокопишин Н.Ю. (адвокатом) укладено новий договір про надання правової (правничої) допомоги на таких саме умовах, як і попередній.
Цей договір діє до 31 грудня 2021 року (п.6.2. договору). 
Також з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту надання правової допомоги між сторонами 07.02.2019 підписано акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 в обсязі та розмірі, зазначених у звіті про надання правової (правничої) допомоги від 06.02.19.
Згідно із актом від 07.02.2019 сторони підтверджують надання наступних послуг: 
1)опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, пошук судової практики щодо аналогічних спорів  - 2 години (1  800,00 грн.);
2)підготовка клопотання про приєднання до матеріалів справи від 29.01.2019 №188 - 1 година (900,00 грн.);
3)підготовка додаткових пояснень від 01.02.19 №226 - 2 години                               (1 800,00 грн.);
4)виїзд 03.01.19, 04.02.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді -                    20 годин (6000 грн.). 
Надані адвокатом послуги були оплачені відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №147 від 11.02.2019 на суму 10  500,00 грн. 
Надалі, за результатами розгляду справи №916/2255/18, сторонами 22.01.2021 було також підписано акт про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/255/18 в обсязі та розмірі, зазначених у звіті про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2021.
У акті від 22.01.2021 сторони погодили надання наступних послуг: 
1)проведення правового аналізу рішення суду І інстанції, апеляційної скарги НАК «Нафтогаз Україна», пошук судової практики у подібних спірних правовідносинах та правових висновків Верховного Суду - 4 години (3  600,00 грн.);
2)складання апеляційної скарги на рішення від 04.02.19 (від 13.03.19 №528), підготовка клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги - 4 години (3  600,00 грн.);
3)виїзд 23.04.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді апеляційної інстанції - 8 годин (3000,00 грн.);
4)підготовка клопотань про зупинення провадження у справі від 10.09.2020 №1698 та від 15.03.2019 №533 - 3 години (2  700,00 грн.);
5)клопотання про приєднання до матеріалів справи постанов Верховного Суду в подібних правовідносинах №1699 від 10.09.2020 - 1 година (900 грн.).
Надані адвокатом послуги були сплачені відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням №30 від 22.01.2021 на суму 13  800,00 грн. (т.3 а.с.142). 
Врахувавши наведені вище докази, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг. 
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що:
-адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;
-договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що при визначенні сум, які підлягають відшкодуванню, слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінивши правомірність та розумність витрат на правову допомогу, суд першої інстанції задовольнив заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу частково.
Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, Господарський суд Одеської області виходив з наступного:
-щодо витрат на правову допомогу в частині опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, пошуку судової практики щодо аналогічних спорів у розмірі 1  800,00 грн., суд зазначив про їх обґрунтованість, розумність та неминучість, у зв`язку із чим задовольнив заяву в цій частині;
-щодо витрат на підготовку клопотання про приєднання до матеріалів справи від 29.01.2019 №188 у розмірі 900,00 грн., суд, зазначивши, що згідно вказаного клопотання було додано судову практику щодо розгляду аналогічних спорів, витрати щодо пошуку якої вже були враховані вище, відмовив у стягненні витрат в цій частині; 
-щодо витрат на підготовку додаткових пояснень від 01.02.19 №226 у розмірі 1  800,00 грн. суд, вказавши на те, що оскільки у вказаних поясненнях було повідомлено про оплату основної заборгованості, тоді як ухвалою суду від 04.02.2019 закрито провадження у справі №916/2255/18 в частині вимог щодо стягнення основної заборгованості внаслідок часткової оплати, відмовив у стягненні витрат в цій частині; 
-щодо витрат, пов`язаних із виїздом в м.Одесу для представництва клієнта в суді при розгляді справи в суді першої інстанції у розмірі 6  000,00 грн., суд, пославшись на те, що такі витрати не є неминучими (оскільки судом, за клопотанням відповідача, могло бути забезпечено його участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції, як в приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, так і поза межами приміщення суду), відмовив у стягненні витрат в цій частині.
З огляду на наведене вище, судом першої інстанції на позивача покладено витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції, у розмірі 1  800,00 грн.
Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, Господарський суд Одеської області виходив з наступного:
-щодо витрат, пов`язаних із проведенням правового аналізу рішення суду І інстанції, апеляційної скарги НАК «Нафтогаз Україна», пошуком судової практики у подібних спірних правовідносинах та правових висновків Верховного Суду у розмірі 3  600,00 грн., суд, зазначивши, що саме фактично на аналізі висновків Верховного Суду по аналогічним правовідносинам і була сформована позиція відповідача в апеляційній скарзі, а витрати, пов`язані із пошуком судової практики щодо аналогічних спорів, вже були враховані вище, відмовив у стягненні витрат в цій частині;
-щодо витрат, пов`язаних із складанням апеляційної скарги (від 13.03.19 №528) на рішення від 04.02.19 та підготовкою клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги у розмірі 3  600,00 грн., суд, вказавши, що означені витрати є завищеними, витрати в цій частині задовольнив частково;
-щодо витрат, пов`язаних із виїздом 23.04.19 в м. Одесу для представництва клієнта в суді апеляційної інстанції у розмірі 3  000,00 грн., суд, врахувавши, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, а участь відповідача в судовому засіданні є його правом, а не обов`язком, відмовив у стягненні в цій частині; 
-щодо витрат, пов`язаних із підготовкою клопотання про зупинення провадження у справі від 15.03.2019 №533, суд, пославшись на те, що Південно-західним апеляційним господарським судом було відмовлено у задоволенні цього клопотання, відмовив у стягненні в цій частині;
-щодо витрат, пов`язаних із підготовкою клопотання про приєднання до матеріалів справи постанов Верховного Суду в подібних правовідносинах №1699 від 10.09.2020, суд, вказавши на те, що такі витрати не є неминучими, відмовив у стягненні в цій частині.
З урахуванням викладеного, місцевим господарським судом покладено на позивача витрати, понесені відповідачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 3  600,00 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Оскаржуючи додаткове рішення суду скаржник, зокрема, зазначив про відсутність розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, тоді як інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Зазначені доводи апелянта відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки наявні в матеріалах справи акти про прийняття-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №916/2255/18 від 07.02.2019 та від 22.01.2021 дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
В постановах від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №910/9187/19, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17, від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, від 26 лютого 2020 року у справі №910/14371/18 Верховний Суд дотримується тієї позиції, що від учасника справи вимагається надання суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
У зв`язку із викладеним спростовуються доводи апеляційної скарги стосовно того, що перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, зазначених в актах приймання правничої допомоги, не може вважатись розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг)), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2021 у справі №916/2255/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 07.06.2022 (з урахуванням перебування колегії суддів у відпустках).

Головуючий суддя                                                  Л.В. Поліщук

                    Суддя                                                                           К.В. Богатир

                    Суддя                                                                            С.В. Таран