П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/2548/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :
08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо непризначення пенсії позивачу;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу №2128850004472 від 31.03.2020 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.03.2019 року на вказаний ним банківський рахунок у розмірі відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №540/1971/19 визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області у призначенні позивачу пенсії за віком, викладену у листах від 25.03.2019  №934/02-04, від 16.04.2019 №5394/03-01, від 19.04.2019 №1262/02-04; зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Проте, за результатами повторного звернення до територіального органу ПФУ з метою вирішення питання про призначення пенсії, відповідач своїм рішенням від 31.03.2020 №212850004472 відмовив у призначенні пенсії з підстави невідповідності документу, що посвідчує особу позивача Порядку, затвердженому постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, що на думку позивача є незаконним.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про законність та обґрунтованість прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки представником позивача не подано до пенсійного органу документу, який підтверджує громадянство України позивача.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовної заяви.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що посвідчення особи ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , видане відділенням МВС у м. Хайфа 18.02.2013, на підставі якого була ідентифікована і верифікована особа позивача, це єдиний документ, який існує і природі, що повністю відповідає Порядку № 22-1. Представник апелянта зазначив, що у повній відповідності до законодавства, що діє в державі Ізраїль, особа позивача в момент підписання його заяви в Ізраїлі була верифікована ізраїльським нотаріусом на підставі ізраїльського посвідчення особи. Нотаріально засвідчена заява позивача була легалізована печаткою апостиль у відповідності до Гаагської конвенції. усіма обов`язками державних органів України як країни учасника конвенції. Порядок № 22-1 не містить вимог надання документу, що підтверджує громадянство.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
У матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого 28.05.1998 р., орган видачі 0101, відповідно до якого ОСОБА_1 , є громадянином України, однак строк дії паспорту наразі закінчився.
У 2003 року позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, 24.06.2003 взятий на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль.
14 березня 2019 року позивач через свого представника звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої додано наступні документи:
- оригінал особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії (підписана ОСОБА_1 , підпис якого нотаріально посвідчено та апостильовано);
- оригінал довіреності;
- особисту декларацію;
- нотаріально засвідчену копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера №1926417678;
- нотаріально засвідчену копію трудової книжки та оригінал для ознайомлення;
- копію посвідчення особи ОСОБА_1 за №321279762, виданого відділенням МВС у м. Хайфа 18.02.2013 року.
25 березня 2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області направило на адресу представника позивача лист №934/02-04, яким відмовило позивачу у призначені пенсії за віком відповідно до Закону, оскільки заявником не надано до Генічеського відділу обслуговування громадян оригіналу паспорта громадянина України або іншого документа з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання), а наявність реєстрації місця проживання (в даному випадку в рамках звернення згідно постанови від 02.07.2014р. №234 - наявність даних про реєстрацію на території АР Крим передбачено Порядком) є обов`язковою умовою для призначення пенсії.
05 квітня 2019 року представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про надання до раніше поданої заяви від 14.03.2019 року про призначення пенсії за віком додаткових документів, а саме:
- копію довідки про заробітну плату за період з 1969-1971 рік від 04.04.2019  №3/01-32.9 ОСОБА_1 ;
- копію довідки про роботу за період з 02.10.1969 по 15.11.1971 від 04.04.2019 №8/01-32.9 ОСОБА_1 ;
- копію виписки з наказу №3-а від 06.10.1969 ОСОБА_1 ;
- копію виписки з наказу №139-а від 12.11.1971 ОСОБА_1 
16 квітня 2019 ГУ ПФУ в Херсонській області направило представнику позивача лист №5394/03-01, яким повідомив, що заявником не надано оригінал паспорту та документ з відміткою про реєстрацію, наявність реєстрації місця проживання якого є обов`язковою умовою для призначення пенсії (в даному випадку в рамках звернення згідно постанови від 02.07.2014р. №234 - наявність даних про реєстрацію на території АР Крим передбачено Порядком), 
Листом від 19 квітня 2019 року №1262/02-04 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило представника позивача про те, що відповідно до п. 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Оскільки заявником не надано до Генічеського відділу обслуговування громадян оригіналу паспорту громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання), а оскільки наявність місця проживання (в даному випадку в рамках звернення згідно постанови від 02.11.2014 №234 - наявність даних про реєстрацію на території АР Крим передбачено Порядком) є обов`язковою умовою для призначення пенсії, гр. ОСОБА_1 та відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону.
Не погодившись з відмовами відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, викладеними у листах від 25.03.2019р., 16.04.2019р. та 19.04.2019р., позивач через свого представника звернувся до суду з позовом.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №540/1971/19, яке набрало законної сили 02.03.2020р., частково задоволено вказаний вище позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Херсонській області та ухвалено:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області у призначенні позивачу пенсії за віком, викладену у листах від 25.03.2019р. №934/02-04, від 16.04.2019р. №5394/03-01, від 19.04.2019р. №1262/02-04;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2019, яке набрало законної сили 02.03.2020 та яким зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Херсонській області розглянуто питання призначення пенсії позивачу та прийнято рішення про відмову у призначенні з підстави відсутності документу, який підтверджує його громадянство.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посвідчення особи, яке видане Державою Ізраїль, та копія якого надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, не є таким, що подане у відповідності до п. 2.9 Порядку №22-1, оскільки такий документ посвідчує особу на території Держави Ізраїль та не є посвідченням особи у розумінні наведеної п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Судом зазначено, що на дату звернення представника позивача до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, поданою 14.03.2019, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в якості документа, що посвідчував особу ОСОБА_1 , був недійсним, а отже представником позивача не надано всіх документів, необхідних для призначення пенсії, передбачених Порядком №22-1.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Спірним у цій справі є питанням правомірності відмови у призначенні пенсії через не надання особою необхідних документів, а саме паспорту громадянина України або іншого документу, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.
Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Приписами ч.5 ст.45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі-Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.
Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 р. документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.
Відповідно до ч. 1 розділу V Перехідні положення Закону № 5492-VI документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні.
Пунктом 30 Порядку №22-1 передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
Слід звернути увагу, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.
Підставою відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком, яку він оскаржує у даній справі, стало недотриманням заявником встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, а саме: ненадання документу, який підтверджує громадянство України.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, разом із заявою позивачем (через уповноваженого представника) було подано, зокрема, копію посвідчення особи ОСОБА_1 за №321279762, виданого відділенням МВС у м. Хайфа держави Ізраїль 18.02.2013 року.
В апеляційній скарзі представник позивача наполягає, що саме посвідчення особи є єдиним документом, який існує і природі, що повністю відповідає Порядку № 22-1
Разом з тим, посвідчення особи, видане Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль, з якого не є належним документом, який підтверджує що позивач є громадянином України, однак підтверджує фактичне місце проживання позивача в державі Ізраїль.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що подане представником позивача посвідчення, видане Міністерством внутрішніх справ Державою Ізраїль м.Хайфа, не є належним документом, що посвідчує особу, яка звернулася за призначенням пенсії, подання якого передбачено пунктом 2.9 Порядку №22-1.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, зокрема по справі № №805/465/18-а від 21.09.2018, по справі № 540/1588/19 від 21 грудня 2021 року
Враховуючи, що посвідчення особи, яке видано Державою Ізраїль, не підтверджує громадянство України у розумінні Закону № 5492-VI та не є належним документом, що посвідчує особу, яка звернулася за призначенням пенсії, подання якого передбачено пунктом 2.9 Порядку №22-1, відмова ГУ ПФУ у Херсонській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії є обґрунтованою.
Доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_1 є громадянином України (з посиланням на наявні у справі докази), на результат розгляду цієї справи не впливають, через те, що зазначені обставини не є предметом розгляду цієї адміністративної справи. 
Предметом розгляду цієї справи є правомірність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії  в зв`язку з тим, що до заяви не додано усіх необхідних документів для призначення пенсії за віком, зокрема, не наданий документ, який підтверджує його громадянство.
В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що у паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 закінчився строк дії. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що паспорт для виїзду за кордон ОСОБА_1 був дійсний до 28.05.2008 року, надалі його дію було продовжено до 28.05.2018 року, а отже, станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії цей паспорт був недійсним.
Судова колегія наголошує, що в даному випадку саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним для посвідчення особи громадянина України - ОСОБА_1 та останній не позбавлений можливості через консульські установи України в Ізраїлі отримати дійсний паспорт України для виїзду за кордон чи повторно продовжити строк його дії. 
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги  без  задоволення, а  постанови  суду першої інстанції  без змін.
Підстав для скасування чи зміни  постанови  суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 03 листопада 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити  без  задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року - залишити  без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька
Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія
Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко