ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/785/21	Головуючий у 1-й інстанції Братків І. І. 	
Провадження № 22-ц/817/634/22 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 310020000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
за участю секретаря - Іванюта О.М. 
та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Балабана П.О., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Стецюка Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №951/785/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Стецюка Юрія Олеговича на заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року, ухвалене суддею Братків І.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
у вересні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі по 4 000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць (а.с. 1-4).
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначила, що 25 серпня 2018 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час даного шлюбу в них народилося двоє дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що протягом року із відповідачем проживають окремо, діти проживають та перебувають повністю на її утримані. Однак, умов для належного рівня розвитку доньок надати не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Єдиним джерелом доходу є соціальна допомога у розмірі 1 760 гривень в місяць. Вказала, що відповідач жодних дій по утриманню та розвитку дітей не виконує, інтересу щодо життя доньок не проявляє. Вказала, що, як їй відомо, відповідач є працездатного віку, однак, доходи від неї приховує, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає.
Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно, та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 27 вересня 2021 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно.
Стягнуто з  ОСОБА_2  в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.
Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення з  ОСОБА_2  суми платежу за один місяць (а.с. 46-49).
09 травня 2022 року  ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 64-66).
Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2022 року поновлено  ОСОБА_2  пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року у справі №951/785/21. У задоволенні заяви  ОСОБА_2  про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року у справі №951/785/21 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів - відмовлено (а.с. 83-86).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2  - адвокат Стецюк Юрій Олегович просить скасувати заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року у справі №951/785/21 і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно, та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 27 вересня 2021 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно, посилаючись на те, що воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи (а.с. 90-95).
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Стецюк Ю.О. зазначив, що ухвалене судове рішення при заочному розгляді не відповідає вимогам ст.280 ЦПК України, а тому, прийняте з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки конверти поверталися не врученими з відміткою "інші причини", що не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи. Посилається на те, що суд своїм рішенням фактично поклав тільки на відповідача обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, оскільки розмір призначених судом аліментів майже удвічі перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, встановлений судом першої інстанції розмір аліментів не в повній мірі відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей. Разом з тим, не в повній мірі враховано матеріальне становище платника аліментів та його реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі, який з точки зору звичайних потреб малолітньої дитини та матеріальної спроможності відповідача є надмірним. Даний факт судом не досліджувався та не було надано належної правової оцінки. Крім того вказує, що ОСОБА_2 не заперечує проти сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, однак, у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року - без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною та надуманою, а визначений оскаржуваним рішенням суду розмір аліментів не є надмірним для апелянта і не ставить його у скрутне фінансове становище, оскільки має фінансову змогу сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі. Вказує, що суд із дотриманням вимог процесуального законодавства здійснював виклики відповідача у судові засідання, проте, ОСОБА_2 у жодне із призначених судових засідань не прибував, відзиву на позов суду не надав. Козівський районний суд Тернопільської області, розглядаючи спір по суті, врахував вимоги ст.182 СК України та докази надані позивачем.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Стецюк Ю.О. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Балабан П.О. апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 25 серпня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Козівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області 25 серпня 2018 року, відповідний актовий запис №32 (а.с. 11).
Під час шлюбу народилося двоє дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Теофіпільською сільською радою Козівського району Тернопільської області 05 лютого 2019 року, відповідний актовий запис №01 (а.с. 12) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 27 квітня 2021 року, відповідний актовий запис №39 (а.с. 13).
Як вбачається із довідок №388 від 19 серпня 2021 року та №389 від 19 серпня 2021 року, виданих виконавчим комітетом Козівської селищної ради Тернопільської області, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 входять до складу сім`ї позивача та постійною проживають із нею (а.с. 14-15).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що діти потребують матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний їм надати таку допомогу, враховуючи потреби дітей, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін. 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У відповідності до положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
В законодавстві термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Стягуючи аліменти, суд першої інстанції правильно врахував вимоги статей 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", статей 150,180 СК України та те, що діти проживають разом з матір`ю, однак, визначаючи розмір аліментів по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, не в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів та його реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі, який є для нього надмірним. 
У матеріалах справи відсутні докази щодо матеріального стану платника аліментів. Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача адвокат Стецюк Ю.О., що на час ухвалення рішення відповідач не працював, особистого житла не має, земельна ділянка сільськогосподарського призначення відсутня і готовий сплачувати аліменти по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку.
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Стецюка Юрія Олеговича слід задовольнити частково, а заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року - змінити, зменшивши розмір аліментів.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм: НОМЕР_4 , орган, що видав 4625, дата видачі 07 жовтня 2016 року, дійсний до 07 жовтня 2026 року, запис №19970606-03498, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , телефон: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм: НОМЕР_7 , орган, що видав 6118, дата видачі 14 вересня 2018 року, дійсний до 14 вересня 2028 року, запис №19990803-04425, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , телефон: НОМЕР_9 ) аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення аліментів, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  - адвоката Стецюка Юрія Олеговича - задовольнити частково.
Заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року - змінити, зменшивши розмір аліментів.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм: НОМЕР_4 , орган, що видав 4625, дата видачі 07 жовтня 2016 року, дійсний до 07 жовтня 2026 року, запис №19970606-03498, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , телефон: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм: НОМЕР_7 , орган, що видав 6118, дата видачі 14 вересня 2018 року, дійсний до 14 вересня 2028 року, запис №19990803-04425, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , телефон: НОМЕР_9 ) аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 липня 2022 року.

Головуючий 
Судді