УХВАЛА

03 серпня 2022 року 
м. Київ

справа №990/115/22
адміністративне провадження №П/990/115/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Гімона М.М.,  Хохуляка В.В.,  Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 
розглянувши заяву судді Гімона М.М. про самовідвід від розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

27 липня 2022 року ОСОБА_2 як представником ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду як суду першої інстанції адміністративний позов до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення №126/0/15-22 від 15 лютого 2022 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визначено колегію для її розгляду у складі: Пасічник С.С. (головуючий суддя), Гімон М.М., Хохуляк В.В., Шишов О.О., Яковенко М.М.

Суддею Верховного Суду Гімоном М.М., з посиланням на положення пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року, заявлено про самовідвід від розгляду зазначеної справи.

Заява судді про самовідвід мотивована тим, що відповідачем у даній справі є Вища рада правосуддя, разом з тим ухвалою від 30 червня 2021 року Третя Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя відкрила дисциплінарне провадження за скаргою ОСОБА_3 , зокрема, щодо судді Верховного Суду Гімона М.М.

Вирішуючи подану заяву, Суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено у статті 36 КАС України, відповідно до частини 1 якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

Разом з тим, мотивуючи заяву про самовідвід, суддя Гімон М.М. зазначив про те, що обставина відкриття Вищою радою правосуддя стосовно нього дисциплінарної справи не впливає на його неупередженість при розгляді даної справи і не свідчить про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, а самовідвід заявляється лише з метою уникнення в учасників справи виникнення таких сумнівів.

З огляду на наведене, зважаючи на відсутність будь-яких сумнівів у неупередженості та безсторонності судді Гімона М.М., Cуд не вбачає підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Сама ж по собі обставина відкриття дисциплінарної справи відносно судді Гімона М.М., питання у якій до того ж не пов`язані зі справою, яка є предметом судового розгляду, як така не може бути достатньою підставою для висновку про наявність у судді особистої, прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті справи або інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та/або об`єктивності при розгляді адміністративної справи.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 248 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви про самовідвід судді Гімона М.М. від участі у розгляді справи №990/115/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
М.М. Гімон 
 В.В. Хохуляк 
 О.О. Шишов 
 М.М. Яковенко ,
Судді Верховного Суду