ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року	Львів	Справа № 500/1240/20 пров. № А/857/6714/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Ніколіна В.В., Мікули О.І., .
за участю секретаря судового засідання –   Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, прийняте суддею Дерех Н.В. в м.Тернополі, о 09 годині 39 хвилині, повний текст складено 21 липня 2020 року, у справі № 500/1240/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи  про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії,-

                                                   ВСТАНОВИВ:

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо ненадання йому довідки за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; зобов`язати Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи визначити 70% в результаті захворювання, що сталося при виконанні ним службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зобов`язати відповідача видати позивачу довідку за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках, заповнену відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/0 "Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках", затвердженої наказом МОЗ України № 577 від 30.07.2012.
Позов обґрунтований тим, що позивач вважає бездіяльність Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо не надання позивачу довідки за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках протиправною. Дана довідка потрібна позивачу для оформлення та призначення останньому одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850. Вважає, що позивачем подано всі необхідні документи на виконання п.16 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, при цьому, він не відноситься до категорії осіб, які постраждали від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено. 
Позивач не погодившись з рішення суду, подав апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що форма № 158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків. Вважає, що причинний зв`язок його інвалідності з виконанням службових обов`язків встановлено самим відповідачем, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 1 від 03.10.2019 № 48056, зокрема, в пункті 9 довідки відповідачем зазначено, що «захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Відповідачем за результатами повторного огляду позивача, оформленого актом огляду № 65/2 від 14.08.2019р., встановлено як групу інвалідності з її причинним зв`язком, так і ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 70%. Експертний висновок Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 25.07.2019р. № 23355 підтверджує той факт, що захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідку Чорнобильській АЕС.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задоволити.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року скасовано та позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, а саме щодо наявності у позивача статусу застрахованої особи для видачі довідки за формою № 158/0 з дотриманням позивачем спеціальної процедури отримання такої довідки і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача, який просить задоволити апеляційну скаргу, представників відповідача, які просять залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у відповідності до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 26.12.2006 № 285о/с «По особовому складу», позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у відставку Збройних Сил України за статтею 65 п. «А» (за віком).
В період з 01.08.1988 по 01.11.1988 позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження у м. Чорнобилі.
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 1988 року категорія 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Також, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 25.07.2019 року № 23355, встановлено причинний зв`язок хвороб, що призвели до інвалідності, а саме: «Захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Така ж інформація кореспондується зі змістом довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 480561.
У відповідності до Постанови № 22 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України» діагноз і постанова медичної (військово-лікарської) комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва), зазначено - так, пов`язано з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0050491, позивачу встановлено 70% ступеня втрати працездатності.
ОСОБА_2 звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію, в якому просив надати наступну інформацію: підстави проведення експертизи 03.10.2019 року і заповнення форми первинної облікової документації № 158-1/0 «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», яка заповнюється для хворого, який застрахований від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; причини ненадання довідки за формою № 158/о «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», яка заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків; підстави у відмові проведення експертизи за направленням Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області.
Листом Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи від 18.03.2020 № 80 позивача повідомлено про те, що відповідно до Наказу МОЗ України від 05.06.2012 № 420 визначено 70 % втрати працездатності. Стосовно визначення відсотків втрати працездатності застрахованим особам, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню, то відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1 МСЕК визначають відсотки втрати працездатності на підставі документів: направлення на МСЕК, яке оформляють ВЛК закладів за місцем проживання, чи лікування хворих; свідоцтва про хворобу, виданого Військово-лікарською комісією (ВЛК); направлення кадрового апарату служби УМВСУ в області. Також, в даному листі зазначено, що відповідно до діючих нормативних актів відсотки втрати працездатності колишнім співробітникам служби органів внутрішніх справ визначаються лише за направленням кадрового апарату УМВСУ в області, при звільненні із служби. Крім того, вказано, що у висновку Центральної МСЕК МОЗ України від 03.09.2019р. № 56-13/19-571 щодо визначення відсотків втрати працездатності колишнім співробітникам служби УМВСУ в області надано роз`яснення, що для розгляду даного питання необхідне направлення кадрового апарату УМВСУ, а не ліквідаційної комісії.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питань стану здоров`я інваліда, визначення ступеня обмеження його життєдіяльності та встановлення групи інвалідності може бути предметом розгляду в адміністративному суді лише з огляду на дотримання передбаченої процедури вирішення вказаних питань, тоді як по суті питання про стан здоров`я позивача та наявність чи відсутність у нього нестійких, оборотних змін та порушень функцій організму, встановлення причинного зв`язку захворювання може бути предметом розгляду спеціалізованих медичних закладів.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Спірним питанням у цій справі є наявність протиправної бездіяльності Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо невидачі позивачу довідки за формою 158/о, як особі якому вже встановлено другу групу інвалідності та видача позивачу довідки за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках, відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/о.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 № 2961-IV медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 р. затверджено Положення про медико-соціальну експертизу (далі – Положення про МСЕК) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі – Положення).
П.1, 3 Положення про МСЕК визначається процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Пунктом 16 Положення передбачено, що комісія визначає ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою на підставі таких документів: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії, експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС про причинний зв`язок захворювання з Чорнобильською катастрофою (далі - експертний висновок міжвідомчої експертної комісії) або постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання з Чорнобильською катастрофою.
Разом з тим, вказаною нормою не обумовлено, що вона застосовується для видачі довідки за формою № 158/о.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30.07.2012 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 р. за № 1514/21826) затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/o «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках», яка визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» (далі - форма № 158/о). Форма № 158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків. Форма № 158/о ведеться у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК. У формі № 158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків. 
Пунктами 11 - 13 Положення визначено, що ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. 
Причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів:
1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або районним військовим комісаріатом у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби;
2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військово-лікувальним закладом або районним закладом чи військовим комісаріатом за затвердженою Міноборони формою, якщо:
застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів);
ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів;
застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.
Судом встановлено, що Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області від 08.07.2020 №33/40-585 повідомлено Голову МСЕК №2 МОЗ України Тернопільського ОЦ МСЕК про те, що за період з 2019-2020 ЛКК лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" не обстежувала та не оформляла направлення (форма 088/о) на огляд у МСЕК колишньому співробітнику служби МВС ОСОБА_2 , 1961 р.н., жителю с.Мізюринці Шумського району.
Таким чином, позивач звернувся особисто для видачі нової довідки форми № 158/о без скерування на МСЕК лікарсько-консультативною комісією (ВЛК).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ не за станом здоров`я, а за віком (наказ управління МВС України в Тернопільській області № 258 о/с від 26.12.2006). При цьому, ступінь втрати працездатності застрахованим особам встановлюється у період проходження служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби. Позивачем як суду першої, так і апеляційної інстанції не надано таких доказів.
Тобто, позивачем не дотримано процедури, що передує отриманню довідки форми № 158/о, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Також, матеріалами справи не підтверджено статус застрахованої особи позивача.
Відповідно, і не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи визнати за 70% в результаті захворювання, що сталося при виконанні ним службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки вирішення питань стану здоров`я інваліда, визначення ступеня обмеження його життєдіяльності та встановлення групи інвалідності може бути предметом розгляду в адміністративному суді лише з огляду на дотримання передбаченої процедури вирішення вказаних питань, тоді як по суті питання про стан здоров`я позивача та наявність чи відсутність у нього нестійких, оборотних змін та порушень функцій організму, встановлення причинного зв`язку захворювання може бути предметом розгляду спеціалізованих медичних закладів, висновки яких суд приймає в якості доказів по справі. 
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29) 
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 500/1240/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 09.06.2022