ПОСТАНОВА 
іменем України

25 травня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 389/2027/21
провадження № 22-ц/4809/594/22 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Письменного О.А.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Комунальне підприємство «Електротранс» Кропивницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 11 лютого 2022 року у складі судді Українського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (далі по тексту - КП «Електротранс») про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказав, що наказом (розпорядженням) керівника КП «Електротранс» від 24 червня 2021 року №ЕТ/К-У71 про припинення трудового договору (контракту) 25 червня 2021 року його звільнено з посади кондуктора громадського транспорту на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором). Підставами для винесення оспорюваного наказу стали накази «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 10 грудня 2020 року №770к, від 03 березня 2021 року №129к, від 29 березня 2021 року №162к за порушення Посадової інструкції кондуктора громадського транспорту (тролейбусної колони), витяг з протоколу засідання профкому підприємства від 24 червня 2021 року №6. Вважав, що дисциплінарні стягнення накладено за порушення Посадової інструкції, яку він не підписував та не був ознайомлений, усупереч строків притягнення до дисциплінарної відповідальності (наказ від 10 грудня 2020 року), упереджено, за відсутності вини працівника, за наслідками вчинення позивачем несуттєвих недоліків, оголошення догани за які є невиправданими, перебільшеними заходами дисциплінарного характеру. Також зазначав, що при звільненні КП «Електротранс» не дотримано обов`язкового порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень, передбачених ст.148 та ч.1 ст.149 КЗпП України, зокрема, накладено 2 стягнення (догана та звільнення) за 1 порушення, після спливу 3 місяців з моменту виявлення порушення (згідно наказу від 24 червня 2021 року третю догану позивачу оголошено на підставі наказу від 29 березня 2021 року за наслідком виявленого порушення 18 березня 2021 року), відповідач не зажадав від ОСОБА_1 будь-яких письмових пояснень щодо систематичного порушення ним трудової дисципліни та такі пояснення він не надавав. Посилався на те, що відповідачем не враховано відсутність реальної шкоди, заподіяної позивачем підприємству, не обґрунтовано тяжкості обраного виду стягнення по відношенню до виявлених незначних недоліків у роботі, обставини за яких вони вчинені. Вважав, що незаконним звільненням йому спричинена моральна шкода, яка виразилася в моральних переживаннях, позивач втратив нормальні життєві зв`язки, постійно перебуває в пошуках роботи та в стані тривоги, стресу, оскільки він втратив єдине джерело доходів. Оскільки робота в КП «Електротранс» була і є пріоритетом для нього, її втрата змусила докласти значних зусиль (як моральних так і матеріальних) для організації свого подальшого життя. Моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 10000 грн.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) керівника КП «Електротранс» від 24 червня 2021 року №ЕТ/Л-У71 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , поновити ОСОБА_1 на посаді кондуктора громадського транспорту служби експлуатації КП «Електротранс», стягнути з КП «Електротранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день постановлення рішення та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 11 лютого 2022 рокуу задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі. 
КП «Електротранс» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 11 лютого 2022 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що на підставі наказу керівника КП «Електротранс» від 01 жовтня 2018 року №ЕТ/К-00231 ОСОБА_1 прийнято на посаду кондуктора громадського транспорту служби експлуатації по трудовому договору (а.с.82).
Згідно з наказом від 12 березня 2019 року №ЕТ/К-П52 ОСОБА_1 переведено на посаду водія тролейбуса (пасажирського) з умовою обов`язкового стажування на посаді не менше 225 годин на підставі заяви ОСОБА_1 від 11 березня 2019 року. Відповідно до наказу від 30 травня 2019 року №ЕТ/К-ГІ66 ОСОБА_1 був переведений на посаду кондуктора громадського транспорту на підставі заяви останнього від 29 травня 2019 року (а.с.85).
Судом встановлено, що наказом «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 10.12.2020 №770к ОСОБА_1 , як кондуктору громадського транспорту служби експлуатації, оголошено догану за порушення 11.11.2020 п.4 Посадової інструкції кондуктора громадського транспорту (тролейбусної колони ) - кондуктор несе відповідальність за неправильне оформлення квитково-облікового листа. Підставою винесення наказу слугував рапорт №2045 відповідальних інспекторів з контролю пасажирського транспорту, які при перевірці проїзних документів у пасажирів на маршруті №4 в тролейбусі №104 встановили недоліки в роботі кондуктора ОСОБА_1 , який визнав недоліки в роботі через неуважність, погодився з рапортом, про що написав пояснювальну записку 10.11.2020. Встановлено виправлення кінцевих номерів разових талонів в квитково-обліковому листі кондуктора.
При цьому з рапорту №2045, який став підставою для винесення догани, убачається, що ОСОБА_1 допущено порушення п.2.1.9 Посадової інструкції кондуктора громадського транспорту (тролейбусної колони), а саме на кінцевій зупинці рейсу не здійснено запису у квитково-обліковому листі, в якому необхідно зазначити розбірливо, без виправлень, замальовувань, затирань номер останнього проданого квитка на пачці, а не п.4 Посадової інструкції, за яким кондуктор несе відповідальність за неправильне оформлення квитково-облікового листа, що є різними за своєю суттю обов`язками.
Виявлення проступку означає встановлення працівника, який порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками, вини працівника. Комісія по розгляду порушень розглядає порушення, встановлює його факт та надає рекомендації щодо застосування стягнення.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи надання пояснення особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності, 10.11.2020, відповідачем не порушено строк застосування дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки ст.148 КЗпп України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Тому висновок суду про відрахування строку притягнення до відповідальності від дня надання працівником пояснень є помилковим.
Наказом «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 03.03.2021 №129к ОСОБА_1 , як кондуктору громадського транспорту служби експлуатації, оголошено догану за порушення 03.02., 09.02, 11.02, 13.02, та 18.02.2021 п.2.1.7, 2.1.9., 2.2.11, 4 Посадової інструкції, а саме перевезення безбілетного пасажира, не зроблений запис кінцевих номерів разових квитків, відсутній запис в квитково-обліковому листі на початок робочої зміни, втручався в роботу інспекторів з КПТ ЮС. Підставою винесення наказу слугували рапорти №164 від 03.02.2021, №208 від 11.02.2021, №224 від 13.02.2021, №226 від 13.02.2021, №2399 від 18.02.2021 відповідальних інспекторів з контролю пасажирського транспорту, які під час перевірки виявили недоліки в роботі кондуктора ОСОБА_1 . Останній не визнав недоліки в роботі та не погодився з рапортами.
Відповідно до 2.1.7, 2.1.9. 2.2.11 Посадової інструкції кондуктора громадського транспорту від 20 червня 2019 року під час роботи кондуктор повинен обілечувати разовими квитками та попереджати пасажирів про обов`язкове компостування квитків протягом перегону; на кінцевій зупинці рейсу здійснити запис в квитково-обліковому листі, в якому зазначити розбірливо, без виправлень, замальовувань, затирань номер останнього проданого квитка на пачці, забороняється втручатись у роботу інспекторів з контролю підприємства. Відповідно до п.4 Посадової інструкції кондуктор несе відповідальність за неправильне оформлення квитково-облікового листа.
Наказом «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 29.03.2021 № 162к ОСОБА_1 , як кондуктору громадського транспорту служби експлуатації оголошено догану за порушення п.2.1.2 Посадової інструкції, а саме не вийшов на першу зміну. Підставою винесення наказу слугувала доповідна записка диспетчера служби експлуатації від 18.03.2021. 19.03.2021 ОСОБА_1 надав пояснювальну записку на ім`я директора КП «Електротранс», в якій пояснив, що не вийшов на свою заплановану першу зміну через те, що не прокинувся у потрібний час, тому запізнився. Проте, судом встановлено, що відповідач допустив ОСОБА_1 до роботи і він відпрацював другу зміну.
Наказом КП «Електротранс» від 24.06.2021 № ЕТ/К-У71 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з посади кондуктора громадського транспорту з 25.06.2021 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором). Причиною звільнення зазначено: накази «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 10 грудня 2020 року №770к, від 03 березня 2021 року №129к, від 29 березня 2021 року №162к, витяг з протоколу засідання профкому підприємства від 24 червня 2021 року №6, який свідчить про надання комітетом згоди на звільнення кондуктора ОСОБА_1 за ч.3 ст. 40 КЗпп України (а.с.13).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що накази про застосування дисциплінарних стягнень у виді догани винесені законно в установлений строк та відповідно до перевірених фактів, оскільки відповідачем було задокументовано факти порушень трудової дисципліни позивача і відповідно до цих норм притягнуто останнього до відповідальності, тобто додержано вимоги щодо підстав та порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що порушення працівником трудової дисципліни, в тому числі невиконання чи неналежне виконання покладених на нього трудових обов`язків, є підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. За дисциплінарний проступок до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
За пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником підприємства (установи, організації) або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до цього працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч.1 ст. 147-1 КЗпП України).
За змістом ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
За змістом зазначених норм працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпп у разі, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.
Як убачається за наказу КП «Електротранс» від 24.06.2021 №ЕТ/К-У71 про припинення трудового договору (контракту) причиною звільнення ОСОБА_1 з посади кондуктора громадського транспорту на підставі п.3 ст.40 КЗпП України зазначено накази: «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» від 10 грудня 2020 року № 770к, від 03 березня 2021 року № 129к, від 29 березня 2021 року № 162к, витяг з протоколу засідання профкому підприємства від 24 червня 2021 року №6. Інших підстав звільнення в оскаржуваному наказі не зазначено  (а.с.13).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). 
Згідно з пунктом 22 вказаної постанови у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпп України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями147-1,148,149 КЗпп України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Всупереч зазначеним нормам права суд першої інстанції не встановив та не надав оцінку, у чому полягали проступки, що стали підставою для звільнення ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпп України та чи не застосовувалися вже за ці проступки дисциплінарні стягнення, навіть якщо вони не оскаржувались.
Як встановлено апеляційним судом за дисциплінарні проступки згідно з наказами від 10 грудня 2020 року №770к, від 03 березня 2021 року №129к, від 29 березня 2021 року №162к, відносно ОСОБА_1 вже було вжито заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган.
За таких обставин звільнення втратило ознаки дисциплінарного стягнення за конкретний проступок, як того вимагає стаття 147 КЗпП, та набуло характер додаткового та повторного покарання за раніше вчинені працівником дії.
Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 
Отже, за вчиненні ОСОБА_1 проступки, навіть якщо вони і були порушенням трудової дисципліни, до позивача застосовано два види відповідальності - оголошено догану (накази №770к, №129к, №162к) та звільнено з роботи (наказ №ЕТ/К-У71), що є порушенням основоположного конституційного принципу.
Посилання судом першої інстанції на надані відповідачем рапорти від 17.06.2021 №943, від 28.05.2021 №851 та від 29.05.2021 №852 відповідальних інспекторів з контролю пасажирського транспорту, якими виявлено недоліки в роботі кондуктора ОСОБА_1 , колегія суддів також вважає помилковими, оскільки вони не були зазначені як підстави для звільнення у оскаржуваному наказі КП «Електротранс» від 24.06.2021 №ЕТ/К-У71 та відхиляються апеляційним судом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпп України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права й обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці.
Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що матеріали справи не містять належних письмових доказів ознайомлення ОСОБА_1 із посадовою інструкцією кондуктора громадського транспорту від 20 червня 2019 року, яка діяла на момент вчинення правопорушення (а.с.43-44). Підписи, які містяться на аркуші справи 83, додані відповідачем до відзиву не свідчать про те, що саме з цією інструкцією ознайомлений позивач.
Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпп України). Отже, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином.
Зважаючи на викладене вище колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний наказ має бути визнано незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач поновлений на роботі.
Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпп у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Зміст цієї норми в сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1КЗпп  дає підстави для висновку про те, що працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Звільнення ОСОБА_1 з роботи наказом від 24.06.2021 №ЕТ/К-У71 здійснено без законних підстав, що відповідно до вимог статті 235 КЗпп є підставою для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від  08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту Порядок).
У розділі ІІ Порядку, яким визначається період, за яким обчислюється середня заробітна плата, передбачено, що при розрахунку середньої заробітної плати  для оплати вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Як убачається з довідки КП «Електротранс» середньоденна заробітна плата позивача складала 332,30 грн (а.с.70). 
Сумарна кількість робочих днів за період з 25.06.2021 по 25.05.2021 року, тобто по день ухвалення рішення, складає 232 робочі дні. 
Входячи із наведеного, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 77093,60 грн (332,30 грн х 232 (кількість днів вимушеного прогулу) = 77093,60 грн).
Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків в вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Колегія суддів приходить також до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 2000 грн, що є справедливим розміром з урахуванням незаконного звільнення ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 05 жовтня 2021 року було подано клопотання про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу (а.с.114-115).
Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Правничу допомогу ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді надавала адвокат Курелейко О.С., повноваження якої, як представника, підтверджено ордером (а.с.209).
Відповідно до наданого розрахунку витрат на правову допомогу, які містять детальний опис наданих послуг в суді першої інстанції, розмір винагороди адвоката на підставі договору про надання правової допомоги від 08 липня 2021 року становить 7650 грн (а.с.174). 
Проте, як убачається з квитанцій до прибуткового касового ордера від 26 серпня 2021 року №197, від 15 липня 2021 року №171, від 23 вересня 2021 року №219 та від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було сплачено на рахунок адвоката Курелейко О.С. кошти у загальному розмірі 5200 грн (а.с.118,119,172).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5200 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за сплату судового збору у першій та апеляційній інстанції у розмірі 2270 грн (а.с.11,208).
Крім того, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 951 грн 60 коп за вирішення немайнових позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, звільненого від сплати таких витрат при подачі позову відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», та пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір за вирішення майнових позовних вимог (про стягнення 77093, 60 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу) у розмірі 770,93 грн, а всього 1722,53 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 11 лютого 2022 рокускасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) керівника Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради від 24 червня 2021 року №ЕТ/Л-У71 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді кондуктора громадського транспорту служби експлуатації Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради.
Стягнути з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (проспект Університетський, 3, місто Кропивницький, код ЄДРПОУ 40413447) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за період вимушеного прогулу в розмірі 77093 (сімдесят сім тисяч дев`яносто три) грн 60 коп, без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (проспект Університетський, 3, місто Кропивницький, код ЄДРПОУ 40413447) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
Стягнути з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (проспект Університетський, 3, місто Кропивницький, код ЄДРПОУ 40413447) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Стягнути з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (проспект Університетський, 3, місто Кропивницький, код ЄДРПОУ 40413447) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) грн.
Стягнути з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (проспект Університетський, 3, місто Кропивницький, код ЄДРПОУ 40413447) в дохід держави 1722 ( одна тисяча сімсот двадцять дві) грн 53 коп.
Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова 

О.А. Письменний