УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 686/15422/14
провадження № 61-1698ск22
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1  про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк (далі - ПАТ АБ) «Укргазбанк» звернулося з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 7 листопада 2016 року позов задоволено частково. 
Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 034,78 доларів США та 33 950,05 грн. 
У іншій частині позову відмовлено.
У жовтні 2021 року  ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 7 листопада 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 25 жовтня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким заяву залишено без розгляду.
Не погоджуючись з постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року,ОСОБА_1 24 січня 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове, яким рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 7 листопада 2016 року скасувати, провадження у справі закрити. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Підставою касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року заявник вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про залишення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без розгляду у зв`язку з пропуском строку для звернення з такою заявою, оскільки про факт відсутності повноважень судді Палінчака О. М. їй стало відомо лише 14 вересня 2021 року. 
Згідно із положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Хмельницький апеляційний суд виходив із того, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана ОСОБА_1 з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, і трирічний строк для подання відповідної заяви ОСОБА_1 пропущено. Суд вказав, що встановлений трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є присічним і поновленню не підлягає. 
Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2016 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. 
Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 034,78 доларів США та 33 950,05 грн. 
У іншій частині позову відмовлено.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 7 листопада 2016 року в апеляційному порядку не оскаржено і набрало законної сили 18 листопада 2016 року.
У жовтні 2021 року  ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 7 листопада 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
В обґрунтування заяви вказала, що 14 вересня  2021 року у відповідь на її запит щодо повноважень судді Палінчака О. М. дізналася, що в трудовій книжці та матеріалах особової справи судді Палінчака О. М. відсутні відомості про дату складання ним присяги.
На думку заявника, діяльність на посаді судді на час ухвалення рішення суду у справі № 686/15422/14-ц Палінчак О. М. здійснював без складання присяги. 
Їй не було відомо про цей факт, тому вважала, що зазначене є нововиявленою обставиною.
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygun v Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).
Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає. 
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).
ОСОБА_1 посилається як на нововиявлену обставину на відсутність повноважень судді у Палінчака О. М. Вказує, що не знала і не могла знати про цю обставину.
Таким чином, апеляційним судом правильно встановлено, що заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявником подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої 
статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили (пункт 1 частини другої статті 424 ЦПК України).
Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).
Судом апеляційної інстанції установлено, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2016 року набрало законної сили 18 листопада 2016 року.
За таких обставин Хмельницький апеляційний суд дійшов правильного висновку про пропуск заявником строку для звернення із заявою про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами. 
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та додержання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права й підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 рокусуд відмовляє. 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 21 грудня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1  про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2016 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко 
В. А. Стрільчук