ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/12880/19  Номер провадження 22-ц/814/1378/22	Головуючий у 1-й інстанції Крівцов  Д.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М., 
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
секретар Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою,-        
               В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.
В обґрунтування позову зазначалм, що вона та відповідач з 17.10.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2014 року. 
В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. 
Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено на відповідача. 
Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач проживала у вказаній квартирі до січня 2018 року разом із своїми дітьми та займала більшу кімнату, проте з вказаного часу відповідач став перешкоджати позивачу у користуванні спільною квартирою, а саме кімнатою, яку до цього часу займала позивач. Враховуючи наведене, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Просила суд, з урахуванням наступних уточнень, визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином: виділити в індивідуальне користування позивача житлову кімнату 7 прощею 19,0 кв.м. та лоджію площею 6,0 кв.м.; виділити в індивідуальне користування відповідача житлову кімнату 5 площею 11,7 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишити приміщення: коридор 1 площею 6,0 кв.м.; коридор 2 площею 3,2 кв.м.; ванну кімнату 3 площею 2,6 кв.м.; вбиральню 4 площею 1,1 кв.м.; кухню 4 площею 8,3 кв.м. 
Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3846,73 грн.; витрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у сумі 7928,50 грн.; витрати за виготовлення копій документів, долучених до позовної заяви, в сумі 144,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 28000,00 грн., всього - 39919,23 грн.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою відмовлено.
З рішенням місцевого суду не погодилась позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить суд рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що місцевим судом зроблено невірний висновок про те, що оскільки частки у спірній квартирі не виділені, а тому неможливо встановити відповідний порядок користування такою квартирою. 
Зауважує, що суд не взяв до уваги та належним чином не дослідив висновок експерта, згідно якого можливо визначити порядок користування спірним майном.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевим судом встановлено, що відповідач є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. 18.08.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3307.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2014 року, яке набрало законної сили 05.08.2014 року, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 17.10.2003 року. 
Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 05.11.2016 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , після державної реєстрацію шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.08.2019 року, сформованої на запит місцевого суду, в спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач, а також діти позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .. 
З даних технічного паспорту, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого за реєстровим № П-5-43568, встановлено, що спірна квартира має наступні характеристики: розташована на 6 поверсі 9 поверхового будинку, складається з двох кімнат житловою площею 30,7 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 11.7 кв.м., 2-а кімната - 19,0 кв.м., кухні площею 8,3 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., коридору 6,0; 3,2 кв.м. та обладнана лоджією площею 6,0 кв.м. 
Згідно Висновку експерта по результатам проведеної судової будівельно-технічної експертизи, виконаної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, технічно неможливо виділити 1/2 частку квартири позивачу. На розгляд суду запропоновано один варіант порядку користування квартирою, а саме: Першому співвласнику на 1/2 частин пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 7 прощею 19,0 кв.м. та лоджію площею 6,0 кв.м., при цьому загальна площа приміщень, які виділяються першому співвласнику, складає 22,0 кв.м. (19+(6х0,5)). Другому співвласнику на 1/2 частин пропонується виділити в індивідуальне користування житлову кімнату 5 площею 11,7 кв.м., при цьому загальна площа приміщень, які виділяються другому співвласнику, складає 11,7 кв.м. У спільному користуванні співвласників залишити наступні приміщення: коридор 1 площею 6,0 кв.м.; коридор 2 площею 3,2 кв.м.; ванну кімнату 3 площею 2,6 кв.м.; вбиральню 4 площею 1,1 кв.м.; кухню 4 площею 8,3 кв.м.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд дійшов висновку, що оскільки запропонований порядок користування квартирою не відповідатиме часткам сторін у праві власності на квартиру, то визнання порядку користування відповідно до запропонованого експертом варіанту призведе до порушення прав інших співвласників квартири.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.
Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 
Згідно з частиною першою статті 156 ЖК України  члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За змістом статей 47, 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
Як встановлено місцевим судом, житлова площа спірної квартири складає 30,7 кв.м., при цьому в квартирі зареєстровано 4 особи. Таким чином, на кожного з мешканців приходиться 7,68 кв.м. житлової площі.
В разі задоволення позовних вимог, які обґрунтовуються фактом проживання дітей саме з позивачем, у фактичне користування позивача та двох її дітей буде виділено одну кімнату житловою площею 19,0 кв.м. Таким чином, на кожного з трьох мешканців вказаної кімнати буде приходитись 6,33 кв.м. житлової площі, що є меншим за житлову площу, яка приходиться на вказаних осіб станом на час розгляду справи.
Крім того, судом встановлено, що, сину позивача ОСОБА_3 виповнилось 17 років, а доньці ОСОБА_7 - 4 роки. Вказана обставина належним чином оцінена місцевим судом з урахуванням вимог статті 50 ЖК України, яка передбачає, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя.
Отже, висновок суду про неможливість встановлення порядку користування, запропонованого позивачем є вірним.
У доводах апеляційної скарги позивачем вказано, що місцевий суд розглядаючи спір застосовував норми законодавства Української РСР, що суперечить, на думку позивача нормам чинного законодавства України.
Вказані доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки місцевим судом під час розгляду справи застосовано норми закону, що регулюють спірні правовідносини та є чинними на момент розгляду справи. 
Назва Житлового кодексу Української РСР змінена на підставі Закону «Про дерадянізацію законодавства України№ № 2215-IX від 21.04.2022, який набув чинності 07.05.2022 року.
       Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючисьст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
                               
П О С ТА Н О В И Л А :
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                                 В.М. Триголов        

       Судді        :                                                         А.І. Дорош

                                                                               О.А. Лобов