ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року 
м. Київ

cправа №  904/3039/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді -  Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,

за участю представників учасників справи:
-представника позивача:   Боголіп Ю.В. (адвокат);
-представника відповідача:  Красницька Я.С. (адвокат);

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області 
(суддя - Загинайко Т.В.)
від 10.03.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий - Орєшкіна Е.В., судді - Березкіна О.В., Подобєд І.М.)
від 30.11.2021

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»
про внесення змін до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії,

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.1. У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - Залізниця, позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (надалі - Власник колії, відповідач), в якому просило пункт 16 договору №ПР/М-17-1/22-754/НЮдч/17-1003-02 від 15.12.2017 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яка примикає до станцій Кам`янське, Правда регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з урахуванням доповнень позивача, які були внесені у протоколі розбіжностей від 25.05.2018 до додаткової угоди до договору від 14.05.2018, викласти в такій редакції:

«Власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку на підставі статті 124 Статуту залізниць України, розділу IV «Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів» Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Відповідно до положень пункту 1 розділу 8 «Правил видачі вантажів» Залізниця на-дає Власнику колії інформацію про вантажі, що прибули на його адресу з використанням телефонного зв`язку, а саме:

- про прибуття вантажів на станцію призначення Кам`янське змінний старший прийомоздавальник станції повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський меткомбінат» по телефону 2-35;

- про прибуття на станцію Правда змінний касир товарний або агент комерційний повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» по телефону 47-81.

Залізниця повідомляє Власника колії в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів, з послідуючою реєстрацією форми ГУ-2».

1.2. Позивач стверджує, що повідомлення одержувача про прибуття вантажу на станцію телефоном (факсом) або шляхом направлення повідомлення на електронну пошту є прямим обов`язком залізниці, а тому редакція доповнень до пункту 16 до-говору відповідає вимогам положення пункту 1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/508 (надалі - Правила видачі вантажів). 

1.3. Відповідач проти задоволення позову заперечує, стверджуючи, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем, одержувач може визначити спосіб повідомлення. Відповідач зазначає, що він не потребує на-дання йому інформації телефоном, поштовим зв`язком, телеграфом, факсом тощо, оскільки про прибуття вантажів на станцію примикання дізнається щойно отримує електронний перевізний документ.

2. Фактичні обставини справи, установлені судами 

2.1.          15.12.2017 між ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» укладено договір №ПР/М-17-1/22-754/НЮдч/17-1003-02 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яка примикає до станцій Кам`янське, Правда регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (надалі - договір).

2.2.          Відповідно до пункту 16 договору власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку на підставі статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV «Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів» Правил користування вагонами і контейнерами. Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

2.3.          Пунктом 19 договору сторони узгодили, що розірвання договору або зміна умов можуть мати місце за згодою сторін, які уклали договір, а в разі недосягнення згоди - за рішенням господарського суду. У разі видання нормативних актів, які змінюють Правила обслуговування під`їзних колій, розмір плат, зборів та порядок сплати та інше, сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до тексту договору.

2.4.          17.05.2018 від відповідача позивачу надійшла пропозиція щодо укладення додаткової угоди до договору від 14.05.2018, в якій відповідачем запропоновано доповнити пункт 16 договору текстом наступного змісту:

«По прибуттю вантажів на станцію примикання Кам`янське або Правда, які адресовані Власнику колії, Залізниця вивішує в товарній конторі станції оголошення із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також: роду й кількості вагонів (контейнерів). Оголошення про прибуття вантажів в товарній конторі є затвердженим Сторонами повідомленням про прибуття вантажу і є послугою безкоштовною відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво 1)».

2.5.          Так, у відповідь на одержану пропозицію, позивачем запропоновано свою редакцію доповнення до пункту 16 договору, яка була викладена у протоколі розбіжностей від 25.05.2018 до додаткової угоди до договору від 14.05.2018 наступного змісту:

«Відповідно до положень пункту 1 розділу 8 «Правил видачі вантажів» Залізниця надає Власнику колії інформацію про вантажі, що прибули на його адресу з використанням телефонного зв`язку, а саме:

про прибуття вантажів на станцію призначення Кам`янське змінний старший прийомоздавальник станції повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський меткомбінат» по телефону 2-35;

про прибуття на станцію Правда змінний касир товарний або агент комерційний повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський меткомбінат» по телефону 47-81.

Залізниця повідомляє Власника колії в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів, з послідуючою реєстрацією форми ГУ-2».

2.6.          У зв`язку з незгодою з положеннями, викладеними в додатковій угоді відповідача, вона підписана Залізницею з протоколом розбіжностей і повернута підприємству з супровідним листом №МД-1/22-3 від 25.05.2018.

2.7.          До протоколу розбіжностей регіональною філією «Придніпровська залізниця» доданий порядок повідомлення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про прибуття вантажів на його адресу по станції Правда та Порядок повідомлення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про прибуття вантажів на його адресу по станції Кам`янське.

2.8.          15.06.2018 сторони погодили провести спільне засідання з приводу врегулювання розбіжностей та необхідністю внесення змін до договору щодо порядку повідомлення про прибуття вантажу. Проте домовленостей з цього приводу сторонами досягнуто не було, в зв`язку з чим спір було передано на вирішення суду.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.          За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2021, у задоволенні позову про внесення змін до пункту 16 договору № ПР/М-17-1/22-754/НЮдч/17-1003-02 від 15.12.2017 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яка примикає до станцій Кам`янське, Правда регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з урахуванням доповнень позивача, які були внесені у протоколі розбіжностей від 25.05.2018 до додаткової угоди до договору від 14.05.2018, відмовлено.

3.2.          Суд першої інстанції виходив з того, що:

- запропоновані позивачем положення договору кореспондуються з пунктом 1 розділу 8 Правил видачі вантажу;

- договір було укладено 15.12.2017 та на час його укладення вказані позивачем, як підстава внесення змін до договору, Правила видачі вантажу були чинними, до них не вносилися будь-які зміни після укладення договору, які могли б бути підставою для приведення у відповідність з цими змінами умов договору, як на те вказує пункт 19;

- законодавчі норми, які  б встановлювали обставини, внаслідок виникнення яких дозволяється вносити зміни у договір, відсутні; 

- підстави для внесення змін відповідно до статті 652 ЦК України також відсутні;

- при цьому, договором передбачено, що з усіх питань, що ним не передбачені, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України та чинним законодавством.

3.3.          Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками і додатково зазначив, що пунктом 3.4. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій регулюється загальний порядок укладення договору про експлуатацію під`їзної колії та договору про подачу та забирання  вагонів, додаткових угод до них, тому цей пункт також не може бути підставою для зміни договору.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу. Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження 

4.1.          23.12.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4.2.          В обґрунтування пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник вказує, що суди неправильно застосували норми частини 2 статті 651 ЦК України, пункт 3.4 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій (розділ 12 Правил перевезень вантажів) щодо наявності підстав для внесення змін до договору в судовому порядку через домовленість у пункті 19 договору, що зумовлює право позивача ініціювати в судовому порядку питання зміни відповідних договірних правовідносин, та не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 914/887/18, від 03.05.2018 у справі № 904/5302/17.

4.3.          07.04.2022 відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Він вважає, що суди попередніх інстанцій повністю виконали вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.09.2020 у цій справі та крім того, правильно врахували правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.

5. Позиція Верховного Суду

5.1.          Здійснивши розгляд касаційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи та вимоги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши наявні матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 

5.2.          Предметом позову є вимога позивача про внесення змін до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії, укладеного між ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

5.3.          Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин.

5.4.          Відповідно до абзаца 4 частини 4 статті 188 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

5.5.          Отже, сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

5.6.          У пункті 16 договору в чинній редакції передбачено, що: «Власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку на підставі статті 124 Статуту залізниць України, розділу IV «Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів» Правил користування вагонами і контейнерами. Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України».

5.7.          Позивач пропонує змінити цей пункт договору, додавши до нього абзаци наступного змісту: «Відповідно до положень пункту 1 розділу 8 «Правил видачі вантажів» Залізниця надає Власнику колії інформацію про вантажі, що прибули на його адресу з використанням телефонного зв`язку, а саме: про прибуття вантажів на станцію призначення Кам`янське змінний старший прийомоздавальник станції повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський меткомбінат» по телефону 2-35; про прибуття на станцію Правда змінний касир товарний або агент комерційний повідомляє уповноваженого представника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат" по телефону 47-81».

5.8.          Отже, спір у справі, що розглядається, виник щодо внесення змін до пункту 16 договору, які не передбачені у типовому договорі, тому можуть бути конкретизовані сторонами лише за взаємною згодою або за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

5.9.          Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

5.10.          За загальним правилом внесення змін до договору допускається лише за згодою сторін (частина 1 статті 651 Цивільного кодексу України).

5.11.          Частинами другою та третьою статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, що заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

5.12.          Натомість, правові підстави передання на вирішення суду спору про внесення змін до договору визначені у частині 2 статті 651 та частині 4 статті 652 Цивільного кодексу України. Наявність виключних випадків, передбачених у законі, коли за рішенням суду допускається внесення змін до договору, якщо сторони не дійшли відповідної згоди, узгоджується із пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Кодексу, яка передбачає, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного судочинства, а також відповідає приписам статті 6 Господарського кодексу України, яка визначає, що одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

5.13.          Так, згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з частиною 4 статі 652 цього Кодексу зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

5.14.          Отже, зміна договору за рішенням суду допускається: 1) у разі істотного порушення умов договору (частина 2 статті 651 ЦК України); 2) у зв`язку з істотною зміною обставин (частина 4 статті 652 ЦК України); 3) в інших випадках встановлених законом (частина 2 статті 651 ЦК України); 4) у випадках встановлених договором (частина 2 статті 651 ЦК України).

5.15.          У пункті 19 договору сторони узгодили, що розірвання договору або зміна умов можуть мати місце за згодою сторін, які уклали договір, а в разі недосягнення згоди - за рішенням господарського суду. У разі видання нормативних актів, які змінюють Правила обслуговування під`їзних колій, розмір плат, зборів та порядок сплати та інше, сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до тексту договору.

5.16.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент укладення договору Правила видачі вантажів, як і Правила обслуговування під`їзних колій, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 були чинними, а після укладення договору будь-яких змін, які могли б бути підставою для приведення у відповідність з цими змінами умов укладеного договору, як на те вказує пункт 19 договору, не вносилося.

5.17.          Крім того, судами встановлено, що Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій врегульовано саме порядок укладення договорів про експлуатацію під`їзної колії та про подачу та  забирання  вагонів, а також, у разі необхідності, внесення змін до них.

5.18.          З огляду на відсутність встановлених судами підстав, з якими закон або договір пов`язують можливість внесення змін за рішенням суду, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

5.19.          У касаційній скарзі скаржник стверджує про неправильне застосування пункту 3.4 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, що регламентує порядок укладання договору про експлуатацію та на необхідність врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 914/887/18 та від 03.05.2018 у справі № 904/5302/17. 

5.20.          Також Залізниця вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди відступили від висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 904/5302/17 щодо можливості розгляду спору судом по суті розбіжностей між сторонами, які виникають при внесенні змін в укладений та чинний договір, без будь-яких обмежень щодо підстав таких змін.

5.21.          Проте суд касаційної інстанції не погоджується з такими доводами, оскільки жодних висновків, які суперечили б висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 904/5302/17 суди попередніх інстанцій не робили.

5.22.           У вказаній справі Верховний Суд погодився з відсутністю підстав для укладення додаткової угоди до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії з огляду на те, що неузгодженими між сторонами були пункти 5, 7 та 16.2 договору в редакції додаткової угоди, а внести зміни позивач просив саме до пунктів договору, а не додаткової угоди. Також у вказаній справі суд касаційної інстанції, посилаючись на пункт 3.4 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, описав порядок врегулювання розбіжностей при укладенні договору про експлуатацію під`їзної колії, договору про подачу та забирання вагонів та додаткових угод до них.

5.23.          У постанові від 01.07.2020 у справі № 914/887/18 Верховний Суд погодився з висновками судів про відсутність підстав для внесення змін до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії, оскільки надані позивачем докази спростовували факт наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору (частини 2-4 статті 652 Цивільного кодексу України). У справі № 914/887/18 та справі, що переглядається, суди при ухваленні судових рішень послались на висновок, вказаний у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №914/2649/17. Крім того, у касаційній скарзі Залізниця частково цитує постанову Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 914/887/18, при цьому, чітко не зазначає неправильного застосування норми матеріального права.   

5.24.          За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 914/887/18 та від 03.05.2018 у справі № 904/5302/17.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

6.2.          Відповідно до частини 1 статті 309 зазначеного Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3.          Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені із додержанням норм процесуального та матеріального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

7. Розподіл судових витрат

7.1. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктами 1 частини 1 статті  308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 904/3039/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 І. Кондратова

Судді                                                                                                              Н. Губенко  

                                                                                                                      О. Кролевець