УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

11 травня 2022 року  
Київ
справа №520/12333/21
адміністративне провадження №К/990/135/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка  Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року
у справі № 520/12333/21
за позовом ОСОБА_1 
до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року залишено без руху з підстав, передбачених  статтею 332 КАС України, та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду документа про сплату судового збору.
02 лютого 2022 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху надійшли додаткові матеріали, з яких вбачається, що скаржником виконано вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху та усунуто зазначені у ній недоліки.
Як вбачається з судових рішень у цій справі та матеріалів касаційної скарги, предметом касаційного оскарження у цій справі є позовні вимоги про визнання бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - Управління), а саме, не призначення виплати, як члену сім`ї медичного працівника, смерть якого настала внаслідок COVID-19 - протиправною; зобов`язання Управління призначити позивачу виплату в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, як члену сім`ї медичного працівника, смерть якого настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження.
08 лютого 2020 набрав чинності  Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до  частин першої  та  четвертої статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених  цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
На підтвердження своїх доводів у касаційній скарзі скаржник вказує на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме, положення Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645-ІІІ (далі - Закон № 1645-ІІІ) та «Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України про деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» від 17 червня 2020 року №498 (далі - Порядок №  498).
Скаржник звертає увагу на те, що у зв`язку із вищевказаним, суд апеляційної інстанції дійшов невірних висновків про відсутність у Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області правових підстав для призначення та виплати члену сім`ї медичного працівника, смерть якого настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, страхової виплати, передбаченої Законом №1645- ІІІ.
До того ж, ОСОБА_1 зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо порядку призначення та виплати грошової допомоги члену сім`ї медичного працівника, смерть якого настала внаслідок COVID-19.
У касаційній скарзі скаржник також зазначає, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для неї, оскільки спірні правовідносини стосуються перш за все світової пандемії COVID-19, а також безпосередньо соціального захисту медичних працівників, які надають допомогу інфікованим гострою респіраторною хворобою COVID-19, та їх сімей.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також те, що предмет спору стосується соціального захисту медичних працівників, які надають допомогу інфікованим гострою респіраторною хворобою COVID-19, та їх сімей, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судом окремих положень Закону № 1645-ІІІ та Порядку №  498.
Суд також здійснить перевірку необхідності формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування вказаних правових норм.
Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга відповідає вимогам  статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись  статтями   248,  328, 330,  334,  335  338,  355,  359 КАС України,
УХВАЛИВ :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 520/12333/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Витребувати з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/12333/21.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій  частинами першою  та  другою статті 338 КАС України  з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до  статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                               Н.В. Коваленко 
                                                                                                              В.М. Шарапа