ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/20461/21	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/250/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
- захисника Чудопалова Ю.Ю.,
потерпілої ОСОБА_2  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чудопалова Ю.Ю., в інтересах особи, яку потягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 6 (шети) діб арешту. 
Як визнав суд 31 жовтня 2021 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме — умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
В апеляційній скарзі адвокат Чудопалов Ю.Ю., що дії в інтересах ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не встановлено фактичних обставин справи, наявні докази досліджено формально, не з`ясовано чи дійсно була завдана психологічна шкода потерпілій та в чому така шкода полягала.
Стверджує, що 31.10.2021 року ОСОБА_1 жодних погроз та нецензурних висловлювань своїй дружині за місцем їх спільного проживання не висловлював, а в цей день у нього виник конфлікт під час телефонної розмови з його тещею ОСОБА_3 , що й стало причиною виклику поліції його дружиною ОСОБА_2 .
Звертає увагу, що наступного дня його дружина ОСОБА_2 зверталася в поліцію з проханням не розглядати попередньо подану нею заяву.
На думку апелянта, вищевказані обставини свідчать про відсутність факту домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до своєї дружини.
Звертає також увагу на відсутність в матеріалах справи належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2022 року та зарикати провадження у справі.
Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 і копію постанови у визначений йому законом строк не вручив. Просить врахувати, що з копію оскаржуваної постанови його підзахисний ознайомився лише 24.03.2022 року, після того як вона була направлена судом на запит адвоката.

Заслухавши ОСОБА_1 , як особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника адвоката Чудопалова Ю.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу і з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до до наступних висновків.
       Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проводився без участі останнього.
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
В матеріалах справи наявні відомості про направлення копії судового рішення ОСОБА_1 , однак інформацію про отримання ним копії постанови суду відсутня.
Натомість, у відповідь на адвокатський запит адвоката Чудоапалова Ю.Ю. копія постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2021 року була направлена йому 11.03.2022 року, яку він отримав 24.03.2022 року, після чого подав апеляційну скаргу.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

       Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КУпАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КупАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої зазначив наступні докази: дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 658550 від 31 жовтня 2021 року; витяг з ІПНП та письмове пояснення ОСОБА_2 .
При цьому, місцевий суд обмежився виключно перерахунком вказаних доказів, не надавши їм відповідної правової оцінки. 
Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи. 
Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду. 
       Таким чином, зафіксовані у протоколі відомості про вчинене правопорушення можуть бути оцінені судом як доказ у справі щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення лише за умови їх підтвердження іншими об`єктивним даними. Однак, таких даних суд першої інстанції у своєму рішенні ненавів.
Обґрунтованими є доводи апелянта, що вказавши як доказ витяг з ІПНП, суд не розшифрував вказану абревіатуру, не розкрив зміст цього документа, не дав оцінки його допустимості та належності як доказу, в контексті вимог ст.252 КУпАП.
Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого чи свідків відповідно до статті 251 КУпАП та з урахуванням вимог, що стосуються стандарту доказування можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення лише за умови їх безпосереднього допиту у судовому засіданні, оскільки в іншому випадку їх свідчення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Всупереч цьому, суд першої інстанції послався на письмові пояснення ОСОБА_2 , які носять узагальнюючий характер відноси подружжя і в яких відсутня будь яка інформація щодо подій, які мали місце саме 31 жовтня 2021 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , як про це зазначено в інших матеріалах справи.
Окрім того, місцевий суд ігнорував вимоги ст.268 КУпАП, за змістом якої при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. 
Натомість, допитаний судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні домашнього насильства за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення і зазначив, що не вчиняв будь-яких дій насильницького чи психологічного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 .
Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила свідчення ОСОБА_1 та пояснила, що 31 жовтня 2021 року у вечірній час їй зателефонувала її мама ОСОБА_3 та поскаржилася, що під час телефонної розмови з ОСОБА_1 у них виник конфлікт. Будучи ображеною на свого чоловіка вона повідомила в поліцію, проте наступного дня просила не розглядати її заяву. 

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Чудопалову Ю.Ю. строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чудопалова Ю.Ю. — задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 173-2 КУпАП — скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя