УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4468/21 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В. 
Категорія 66    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/4468/21 за позовом   ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 11 вересня 1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі із  ОСОБА_2 , який рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2020 року було розірвано. Під час шлюбу, 29 жовтня 2003 року, вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з договором купівлі-продажу співвласниками даної квартири в рівних частках є він,   ОСОБА_2  та їх діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всі вони зареєстровані у спірній квартирі.
Позивач вказує, що ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає з серпня 2008 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання в с. Азовське АР Крим.
Звертаючись до суду з даним позовом,  ОСОБА_1 правовою підставою своїх вимог зазначив ст. 71 ЖК України, яка встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та ст. 72 цього ж Кодексу, яка передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. 
Крім того, позивач також вважає, що у вирішенні даного спору необхідно застосувати ч. 2 ст. 107 ЖК України.
Оскільки реєстрація колишньої дружини у вказаній квартирі порушує його право власності, позивач просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.       
        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
       Вважає, що суд ретельно не дослідив факт відсутності відповідачки понад шість місяців в житловому приміщенні. Зокрема зазначає, що суд не врахував положення ст. 71 ЖК України, за змістом якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Так, позивач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 тривалий час без поважних причин не проживає у спірній квартирі, що підтверджується актом від 10 лютого 2021 року. 
Зазначає, що факт проживання відповідачки на території АР Крим підтверджується довідкою муніципального загально-освітнього закладу «Азовська школа –гімназія» Джанкойського району АР Крим № 01-21/34 від 25 січня 2017 року та довідкою про доходи ОСОБА_2 від 29 жовтня 2018 року.
       Також вказує, що суд залишив без розгляду його клопотання про допит свідків, чим порушив його право на об`єктивний та всебічний розгляд справи.
В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та їх діти  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Лубяковою Г.М., зареєстрованого в реєстрі за №5629.  Вищевказані особи зареєстровані у спірній квартирі,  підтвердженням чого є копія довідки ВЖРЕП № 9 від 02 квітня 2021 року (а.с.8).
13 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано.
Як встановлено судом, відповідачка на даний час проживає на території Автономної Республіки Крим.
Частинами 1 та 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 послався на положення частини 2 статті 405 ЦК України, а також статтю 72, частину 2 статті 107 ЖК України. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача або членів його сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.
Згідно з частиною 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що положення статей 72 та 107 ЖК України, а також частини 2 статті 405 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки відповідачка є співвласником вказаного житлового приміщення й не може бути позбавлена права користування цим житлом з наведених вище підстав. 
Набувши у власність частку у зазначеній квартирі, вона вправі вільно обирати місце свого проживання та факт її тривалої відсутності у цьому житловому приміщенні не призводить до втрати її права користування даним житлом. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити  без задоволення,  а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 листопада 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: