ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 300/891/20
адміністративне провадження № К/9901/42087/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Данилевич Н.А., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження як суд касаційної інстанції без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №  300/891/20
за позовом ОСОБА_1 
до Державної екологічної інспекції України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області,
про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку,
за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції України
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Большакової О.О., суддів: Глушка  І.В., Шавеля Р.М.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції України (далі - відповідач, ДЕІ України), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (далі - третя особа), у якому просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати наказ від 25 березня 2020 року №87-о;
1.2. поновити ОСОБА_1 на роботі;
1.3. стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що вважає наказ про його звільнення з посади незаконним, прийнятим з порушенням процедури звільнення, передбаченої положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) та Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки відповідачем не виконано обов`язок щодо пропонування позивачу всіх інших вакантних посад або роботи на тому самому підприємстві. Крім того, позивач наполягав, що його фактично не було поновлено на посаді згідно з наказом від 18 лютого 2020 року № 43-о.
3. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач у відзиві на позовну заяву підкреслив, що позивач поновлений на посаді наказом від 18 лютого 2020 року, повідомлений про наступне вивільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів та звільнений на підставі пункту 1-1 частини першої та абзацу першого частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, яка на момент попередження та звільнення позивача не передбачавала обов`язку відповідача, а лише надавала можливість пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).
ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.
4. Наказом Державної екологічної інспекції України від 27 січня 2020 року №43-о на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №3000/2221/19 ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.
5. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2018 року №102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» передбачено, що в структурі Державної екологічної інспекції України відбувається реформування, в рамках якого деякі територіальні органи інспекції об`єднуються і утворюються міжтериторіальні.
5.1. У додатку 1 цієї постанови наведені інспекції, які підлягають ліквідації, у додатку 2 - які створюються. Зокрема, підлягають ліквідації Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області та Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області з утворенням міжтериторіальної структури - Державної екологічної інспекції Карпатського округу.
6. Наказом Державної екологічної інспекції України від 08 лютого 2019 року №61 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області" вирішено ліквідувати як юридичну особу публічного права Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області, утворено ліквідаційну комісію та призначено голову ліквідаційної комісії.
7. 25 лютого 2020 року відповідач на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №102 та свого наказу від 08 лютого 2019 року №61 письмовим попередженням від 25 лютого 2020 року попередив позивача про його наступне вивільнення з посади та припинення трудового договору відповідно до пункту 1-1 частини першої та абзацу першого частини третьої статті 87 Закону №  889-VIII у зв`язку із ліквідацією Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області та скороченням посади начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.
8. Відповідач не пропонував ОСОБА_2 жодних вакантних посад, а наказом від 25 березня 2020 року №87-о звільнив позивача з посади.
ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
9. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
10. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаття 87 Закону №889-VIII, у редакції, чинній станом на момент попередження позивача про наступне вивільнення 25 лютого 2020 року, а також на момент його звільнення та припинення державної служби редакції 25 березня 2020 року, визначала, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому, не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення. Крім того, зі змісту Положення про Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області та Положення про Державну екологічну інспекцію Карпатського округу, суд дійшов висновку, що зміст повноважень, завдань і функцій свідчить про те, що фактично відбулася реорганізація функцій, віднесених до повноважень двох державних органів, шляхом ліквідації таких державних органів як структурного підрозділу Державної екологічної інспекції України. Функції та повноваження вказаних територіальних органів, які ліквідуються покладено на новоутворений територіальний орган, як структурний підрозділ апарату Державної екологічної інспекції України. Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для припинення державної служби позивача за ініціативою суб`єкта призначення (відповідача), що передбачена пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII. Також дотриманим відповідачем є обов`язок завчасного попередження про наступне вивільнення в межах строків встановлених законом.
10.1. Суд першої інстанції критично оцінив доводи позивача про те, що його поновлення на роботі на підставі судового рішення у справі №300/2221/19 не відбулося, оскільки він не був фактично допущений до виконання обов`язків, та указав на те, що ці доводи не обґрунтовують позов про визнання протиправним та скасування спірного наказу. Крім того, за висновком суду першої інстанції, такі доводи суперечать положенням частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.
11. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.
11.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 25 березня 2020 року за № 87-0 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківській області з 26 березня 2020 року.
11.2. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківській області з 26 березня 2020 року.
11.3. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 березня 2020 року по 21 вересня 2021 року в розмірі 264062,60 грн. 
12. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, покликаючись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі № 21-8а14, від 27 травня 2014 року у справі № 21-108а14, від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, від 19 січня 2016 року у справі № 21-2225а15 та підтриману Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 816/979/17, від 20 червня 2018 року у справі № П/811/3349/15, виходив з того, що у випадку ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, обов`язок щодо працевлаштування (пропозиції про працевлаштування згідно статті 49-2 КЗпП) працівників ліквідованої установи (організації) поширюється не лише на цю установу (організацію), а й на відповідну новостворену установу (організацію), оскільки, як зазначено Верховним Судом України, роботодавцем у такому випадку є держава, а не окрема установа, що діє від імені держави. Оскільки відповідна функція держави ліквідована не була та з ліквідацією одного державного органу одночасно було створено інший державний орган з аналогічними завданнями, повноваженнями та функціями, суд апеляційної інстанції наголосив, що фактично мала місце реорганізація. А відтак, Державна екологічна інспекція України не була звільнена від обов`язку щодо працевлаштування позивача в новоутвореному органі, однак відповідачем не надано доказів, які б підтверджували те, що позивачу пропонувалися будь-які посади, від яких позивач відмовився.
ІV. Касаційне оскарження
13. 19 листопада 2021 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, у якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
14. На обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження скаржник зазначає, що за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування частини третьої статті 5, пункту 1 частини першої та частини третьої статті 87 Закону 889-VIII та дійшов помилкового, на переконання скаржника, висновку про те, що припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку із ліквідацією державного органу можливе лише за умови запропонування державному службовцю всіх вакантних посад.
14.1. За твердженням скаржника, редакція частини третьої статті 87 Закону 889-VIII, чинна станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачала право, а не обов`язок, суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби (за наявності).
15. Касаційна скарга містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника Державної екологічної інспекції України.
16. 22 грудня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів: Мацедонської В.Е., Кашпур О.В. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача у зв`язку із доведенням наявності підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
17. 29 грудня 2022 року справа № 300/891/20 надійшла до Верховного Суду.
18. 10 січня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області на касаційну скаргу, в якому третя особа підтримує доводи касаційної скарги, просить касаційну скаргу задовольнити.
19. Відзив на касаційну скаргу містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі представника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області.
20. Також до Верховного Суду 10 січня 2022 року надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу, в якому позивач, спростовуючи доводи касаційної скарги, просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.
21. Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання про здійснення розгляду справи за участі позивача або його представника.
22. 25 січня 2022 року до Верховного Суду надійшли пояснення відповідача на відзив позивача на касаційну скаргу. 
23. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 09 червня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Шевцова Н.В., судді: Мацедонська В.Е., Данилевич Н.А.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
24. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
25. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
27. Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). Дія цього Закону поширюється на державних службовців, зокрема, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади (пункт 3 частини другої статті 3 Закону № 889-VIII). 
28. Частинами першою - третьою статті 5 Закону № 889-VIIІ установлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
29. Частиною п`ятою статті 22 Закону № 889-VIII передбачено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
30. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 Закону № 889-VIII державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець
31. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення.
32. Частиною першою статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу. 
33. За змістом абзацу першого частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
VІ. Позиція Верховного Суду
34. Частиною першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36. За приписами частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
37. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги Державної екологічної інспекції України, Верховний Суд виходить з такого.
38. Предметом спору у цій справі є питання правомірності наказу від 25 березня 2020 року №87-о, яким позивача звільнено з посади начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківській області на підставі пункту  1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
39. Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19 вересня 2019 року № 117-IX (далі - Закон № 117-IX) були внесені зміни та доповнення до Закону № 889-VIII, зокрема, відповідно до положень статті 83 Закону № 889-VIII (у редакції Закону № 117-IX, що діє з 25 вересня 2019 року) державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
40. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
41. Слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції до набрання чинності Законом № 117-IX), процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначалася законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускалося лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
42. 13 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX (далі - Закон № 440-IX), яким частину третю статті 87 доповнено новим абзацом першим такого змісту: "3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення".
43. Водночас, за змістом частини п`ятої статті 22 і пункту 2 частини першої статті 41 Закону №889-VІІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX), у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу. 
43.1. Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.
44. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
45. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
46. Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
47. Тобто за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тож до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
48. Слід зазначити, що частиною третьою статті 5 Закону №889-VIII прямо передбачено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
49. Отже вирішальним для правильного вирішення цього спору є момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи неодноразове внесення змін до Закону №889-VIII.
50. Як установлено судами попередніх інстанцій, 25 лютого 2020 року позивача попереджено про наступне звільнення на підставі пункту 1-1 частини першої та абзацу першого частини статті 87 Закону № 889-VIII у зв`язку з ліквідацією Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області та скороченням посади начальника Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області - головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області.
51. Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне звільнення, так само і на час видання спірного наказу від 25 березня 2020 року №87-о, у цій справі врегульована положеннями Закону №  889-VIII (у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами № 117-IX та № 440-IX), що виключає застосування КЗпП України до спірних правовідносин.
52. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 лютого 2022 року у справі №380/3597/20, від 02 червня 2022 року у справі № 420/3541/20, правовідносини у яких є подібними до цієї справи.
53. Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин у частині виконання суб`єктом призначення обов`язку запропонувати всі вакантні посади при попереджені про наступне вивільнення, з урахуванням положень статті 5 Закону № 889-VIII, положення КЗпП України застосуванню не підлягають, а до спірних відносин слід застосовувати положення Закону № 889-VIII.
54. У світлі аргументів касаційної скарги Державної екологічної інспекції України слід зазначити, що після подання цієї касаційної скарги Верховний Суд сформував правові висновки щодо застосування положень частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції Закону № 440-IX), зокрема, у постановах від 28 липня 2021 року у справі №  640/11024/20, від 08 грудня 2021 року у справі №380/3646/20, які підлягають врахуванню у цьому касаційному провадженні.
55. У наведених постановах у справах № 640/11024/20 та №380/3646/20 Верховний Суд підкреслив, що вжите у частині третій статті 87 Закону № 889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.
56. Такого підходу Верховний Суд дотримувався й у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №380/3551/20, де зазначив, що вжите у пункті 2 частині 1 статті 41 Закону №  889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з переведення без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Вирішення питання переведення чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.
57. Аналізуючи положення Закону № 889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, Верховний Суд у справах № 640/11024/20, №380/3646/20, №  380/3551/20 дійшов висновку, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.
58. Колегія уважає наведені висновки застосовними і у цій справі, позаяк правовідносини у цих справах є подібними.
59. У цій справі Верховний Суд також ураховує, що редакції статей 41, 87 Закону № 889-VIIІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX, які набули чинності з 25 вересня 2019 року, та із Законом № 440-IX, які набули чинності з 13 лютого 2020 року) були чинними як на момент попередження позивача про наступне звільнення (25 лютого 2020 року), так і на момент прийняття спірного наказу про звільнення позивача (25 березня 2020 року) та підлягали застосуванню.
60. Відтак, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, ураховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію щодо застосування положень частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції Закону № 440-IX) та пункту 2 частини першої статті 41 Закону №889-VIII (у редакції Закону № 117-IX), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для припинення державної служби позивача за ініціативою суб`єкта призначення (відповідача), що передбачена пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
61. При цьому, як правильно зауважено судом першої інстанції, відповідачем дотримано обов`язок завчасного попередження позивача про наступне вивільнення в межах строків, встановлених законом.
62. Крім того, колегія суддів уважає слушним зауваження суду першої інстанції стосовно того, що перевірка виконання судового рішення у справі №300/2221/19 не входить до предмету спору у цій справі. 
63. Таким чином, рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову, по своїй суті є правильним. У свою чергу, суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції.
64. У контексті обставин цієї справи, зважаючи на наведені мотиви, Верховний Суд уважає, що ним надано відповідь на всі доводи касаційної скарги відповідача на постанову суду апеляційної інстанції, які можуть вплинути на правильне вирішення справи в межах розглянутих судами попередніх інстанцій позовних вимог.
65. Частиною першою статті 352 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
66. Отже постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року підлягає скасуванню, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року підлягає залишенню в силі.
67. Окрім того, колегія суддів зауважує, що ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року зупинено виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 300/891/20 у частині стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 березня 2020 року по 21 вересня 2021 року в розмірі 264062,60 грн. до закінчення касаційного провадження.
68. З огляду на те, що за результатами касаційного розгляду, вирішено скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року та залишити у силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, тому Верховний Суд не вбачає підстав для поновлення виконання оскаржуваного судового рішення, відповідно до частини третьої статті 375 КАС України.
VІІ. Судові витрати
69. З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України задовольнити.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року скасувати.
3. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/891/20 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                              Н.В. Шевцова

Судді                                                                                                   В.Е. Мацедонська

                                                                                                            Н.А. Данилевич