ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року	Львів	Справа № 260/7851/21 пров. № А/857/5586/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Большакової О.О., Ніколіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради на рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду  від 16 лютого 2022 року (головуючий суддя: Дору Ю.Ю., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 20.12.2021, звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову, оформлену листом Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради від 30.11.2021 № 1926/0/83-21; 
- стягнути з Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоотриману разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік як особі учаснику бойових дій у розмірі 7 354 гривень 00 копійок.
Обґрунтовує позов тим, що   відповідачем протиправно виплачено йому разову грошову допомогу до 5 травня  у розмірі меншому, ніж це передбачено  статтею 12 Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) окреме положення пункту 26 розділу Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Вважає, що має право на соціальне забезпечення відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачає допомогу до 5 травня учаснику бойових дій у розмірі 5 (п`яти) мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, відповідачем виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491,00 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду  від 16 лютого 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради щодо нездійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що позивачу як учаснику бойових дій виплачено грошові кошти щорічної разової грошової допомоги за 2021 рік у розмірі 1491 грн відповідно до пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України № 325 від 08 квітня 2021 року. Зазначає, що зазначена грошова допомога не могла бути виплачена позивачу у розмірі, що перевищує суму зазначену в постанові Кабінету Міністрів України № 325. Ця грошова допомога є разовою, тобто виплачується щорічно виключно до 05 травня, а чинним законодавством України не передбачена можливість повторних виплат чи доплат. Крім цього, вказує про порушення строку звернення до суду з цим позовом.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 30.04.2015 серії НОМЕР_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491,00 грн, що сторонами не заперечується.
ОСОБА_1 , 03.11.2021 звертався до Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради із заявою про нарахування і виплату цієї допомоги за 2021 рік у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідач, листом від 30.11.2021 повідомив позивача, що виплачена разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 325, а тому її розмір не підлягає перерахунку.
Не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2021 році становить 8845,00 грн (1769,00 грн. х 5). Натомість, сума недоотриманих позивачем коштів становить 7354,00 грн, а виплата позивачу в 2021 році разової грошової допомоги у сумі 1491,00 грн. не відповідає статті 12 Закону № 3551-ХІІ, що свідчить про порушення його прав на отримання цієї допомоги у належному розмірі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII), визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону № 3551, (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 12 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII  застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 вищезазначеного Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього  Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.
У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року та № 325 від 08 квітня 2021 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.
Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 325 від 08 квітня 2021 року (набрала чинності 09 квітня 2021 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій – 1491 гривня.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, з наведеного вище вбачається, що з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Як встановлено вище, судом апеляційної інстанції, Кабінет Міністрів України у постанові № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1491,00 грн.
Тобто, у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону.
Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ та Постанова № 325.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році необхідно застосовувати не Постанову № 325, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.
Аналогічна правова позиція у подібних спірних правовідносинах викладена, Верховним Судом у рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 294-IX  встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2021 року - 1769 гривень.
Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році становить 8845 грн (1769 грн х 5).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем було нараховано та виплачено позивачу щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня 2021 року, як учаснику бойових дій, у розмірі 1491 грн. 
Отже, оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому порушено права позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач, як учасник бойових дій, має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році у розмірі, встановленому частиною 5 статтею 12 Закону України № 3551-ХІІ у редакції Закону України № 367-ХІV.
Щодо покликання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними з огляду на таке.
Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, Закон № 3551-XII, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону № 3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених  статтями 12-16  цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (ч. 4 ст. 17-1 Закону № 3551-XII).
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що 30 вересня відповідного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення до суду з цим позовом слід обраховувати саме з 01 жовтня відповідного року.
Аналогічна правова позиція щодо обрахунку строку звернення до суду у цій категорії справ висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 справа № 607/7919/17.
За встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані розглядувані правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач звернувся з цим позовом 20.12.2021.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що перебіг шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги, з урахуванням положень ч. 4 ст. 17-1 Закону № 3551-XII, розпочинається 01 жовтня 2021 року, оскільки позивач з позовом до суду звернувся до суду 20.12.2021, а тому не пропустив строк звернення, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Таким чином, апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 122, 123, 311, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради залишити без задоволення, а рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду  від 16 лютого 2022 року у справі № 260/7851/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. В. Ніколін