ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/793/21	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 33/817/190/22 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 05 травня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю захисника Щербатюка О. Д. апеляційну скаргу на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 15 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що тимчасово не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - Щербатюк О. Д. просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, оскільки він був пропущений з поважних причин, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутнім не був, а копію постанови отримав 17 березня 2022 року рекомендованим повідомленням. 
Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт вважає її незаконною, необґрунтованою, а також такою, що не відповідає матеріалам та обставинам справи.
Вказує, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, датуються 01.11.2018, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497360 від 07.07.2021 вказана інша дата, а саме 06.07.2021. При цьому зазначає, що дані відеозаписи не є суцільними, а складаються із двох фрагментів. 
Звертає увагу на те, що вказані відеозаписи не відображають рух автомобіля ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 , його зупинку працівниками поліції, а тому вони не є належними доказами у справі. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що 06.07.2021 автомобілем керував саме ОСОБА_1 . 
Наголошує на тому, що у протоколі в порушення вимог ст. 256 КУпАП не зазначено ні повного місця складання протоколу, ні місця скоєння адміністративного правопорушення. Зокрема, у проколі вказано, що 06.07.2021 о 23 год. 23 хв. ОСОБА_1 в с. Коршилівка по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 . Однак під час перегляду відеозапису О0000_00000020210706231630_0002А встановлено, що в цей час ОСОБА_1 знаходився в себе на подвір`ї, де спілкувався з працівниками поліції та жодним транспортним засобом не керував.
Зазначає, що у роздруківці з приладу "Драгер 6810" (тест №3441) вказано, що тестування проводилось 06.07.2021 о 23 год. 58 хв., але під час перегляду відеозапису О0000_00000020210706231630_0002А встановлено, що у вищевказаний час у працівників поліції був відсутній даний прилад.
Посилається на те, що у наявних у матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказує, що згідно матеріалів справи, в тому числі під час перегляду відеозапису О0000_00000020210706235947_0003А (00:00:20 07.07.21), вбачається, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак з невідомих причин поліцейський не забезпечив проведення такого огляду водія транспортного засобу в медичному закладі.
Наголошує на тому, що відповідно до ст. 38 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол. Однак, у даному випадку поліцейські без попереднього встановлення правового статусу зазначеного об`єкта права власності, його власника, отримання його дозволу та без вмотивованого рішення суду зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_1 . Крім того, у матеріалах справи відсутній відповідний протокол про застосування вказаного поліцейського заходу.
Заслухавши суддю доповідача, захисника Щербатюка О. Д., який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримав 17 березня 2022 року, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а апеляційна скарга подана адвокатом Щербатюком О. Д. 21 березня 2022 року, вважаю за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Що стосується суті оскаржуваної постанови, слід врахувати наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 06.07.2021 о 23 год. 23 хв. у с. Коршилівка Підволочиської ОТГ по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер Алкотест 6810" №ARAM-2302 (повірка дійсна до 02.03.2022), на табло якого висвітилося 2.41 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Як вбачається з витягу із ІПНП - рапорту помічника чергового відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вацика П. З. від 06.07.2021, 06 липня 2021 о 22 год. 22 хв. надійшло повідомлення зі служби "102" про те, що 06.07.2021 о 22 год. 21 хв. по вул. Центральній у с. Коршилівка Підволочиського району водій ОСОБА_1 на Ниві червоного кольору рухається в бік с. Супранівка у нетверезому стані з порушенням ПДР (називати свої дані заявник відмовився). Виїздом на місце події виявлено автомобіль марки ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , 1967 р.н., жителя с. Коршилівка. Встановлено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дані обставини також підтверджуються рапортом поліцейського СРПП відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Климчука С. В. з якого вбачається, що 06 липня 2021 року, перебуваючи у складі ГРПП ВП №5 (смт. Підволочиськ) спільно із сержантом поліції Зарічним Р. Р., о 22 год. 22 хв., через лінію "102" від невідомої особи надійшло повідомлення про те, що водій ОСОБА_1 на автомобілі Нива червоного кольору рухається в стані алкогольного сп`яніння в с. Коршилівка, свої анкетні дані заявник відмовився назвати. Відомий лише його номер телефону НОМЕР_2 . Під час обстеження вулиць с. Коршилівка був виявлений та зупинений транспортний засіб ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , 1967 р.н., жителя с. Коршилівка Підволочиського району. Встановлено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - 2.41 проміле, огляд проводився зі застосуванням технічного пристрою газоаналізатор "Драгер 6810". ОСОБА_1 із результатом згідний. По даному факту на вищевказаного водія було складено протокол серії ДПР18 №497360 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Залучити свідків для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було можливості, оскільки огляд проводився о 23 год. 58 хв., на вулицях села будь-яких осіб виявлено не було, тому відеофіксація даної події здійснювалось на службовий персональний мобільний реєстратор ЕН22В модель В5 (64GB) з серійним номером NC2006616.
Враховуючи наявність інформації про те, що водій автомобіля ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушував правила дорожнього руху України, вважаю, що працівники поліції, зреагувавши на дану інформацію, діяли правомірно.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, нестійка хода, нерозбірлива мова, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції, що і стало підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестра "Драгер 6810" №ARAM-2302 (повірка дійсна до 02.03.2022), на що водій погодився. За результатами даного огляду у ОСОБА_1 було виявлено 2,41 % проміле, з яким він був згідний та відмовився їхати в медичний заклад.
Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497360, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Відомості протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", за результатом якого на табло висвітилось - 2,41% проміле, з чим він погодився та відмовився їхати в медичний заклад.
Згідно із фрагментом відеозапису О0000_00000020210706231630_0002А о 23 год. 20 хв. правопорушник ОСОБА_1 на запитання поліцейського: "Чи бажаєте проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння?" - відмовився їхати та додав, що "буде продувати на місці зупинки транспортного засобу", що спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Крім того, останній не навів обґрунтованих доводів та аргументів на спростування вищевказаного відеозапису.
Отже, даний відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який долучено до матеріалів справи і який є доказом відповідно до ст. 251 КУпАП, повністю підтверджує викладені у постанові суду обставини.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до довідки, складеної начальником СРПП ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Галушка А., відеозаписи, які були долучені до справи, складаються із кількох фрагментів, оскільки відеофіксація проводилась за допомогою відеореєстратора із службового автомобіля та із нагрудного відеореєстратора поліцейського, а також через циклічність запису відеофайлів. 
Крім цього, як вбачається із даної довідки, невідповідність дати та часу на відеозаписах та зазначення дати та часу у протоколі відбулось через технічні несправності відеореєстратора із службового автомобіля, що призвело до зміни дати та часу у налаштуваннях останнього.
На даних відеозаписах зафіксовано рух службового автомобіля працівників поліції за транспортним засобом ВАЗ 21213 із номерним знаком НОМЕР_1 , що спростовує посилання апелянта на те, що вказані відеозаписи не відображають переміщення автомобіля ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 .
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Твердження захисника про те, що в порушення вимог чинного законодавства працівники поліції без попереднього встановлення правового статусу об`єкта права власності, його власника, отримання його дозволу та без вмотивованого рішення суду зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_1 , не беруться до уваги, оскільки, як вбачається із відеозаписів, наявних у матеріалах справи, на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_1 не зупинив транспортний засіб, а заїхав на власне подвір`я, що і стало підставою для перебування поліцейських на даній території.
Посилання апелянта на те, що під час перегляду відеозапису О0000_00000020210706231630_0002А встановлено, що у визначений у роздруківці приладу "Драгер 6810" час - 23 год. 58 хв. у працівників поліції був відсутній даний технічний засіб, не є слушними, оскільки даний відеозапис обмежений часовими рамками, розпочинається о 23 год. 16 хв. та закінчується о 23 год. 25 хв. Момент продуття ОСОБА_1 приладу "Драгер 6810" зафіксовано на іншому відеозаписі, а саме відеозаписі О0000_000000202107062315947_0003А.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що на наявних у матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається із графи протоколу про адміністративне правопорушення "підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності", над словами "зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані - правильні" проставлений підпис ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що правопорушника не було ознайомлено зі складеними відносно нього адмінматеріалами. 
Доводи апелянта про те, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що 06.07.2021 автомобілем ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 , є надуманими та такими, що надані для уникнення від адміністративної відповідальності. З відеозаписів чітко вбачається, що порушник протягом усього часу від моменту зупинки будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, поліцейським не давав, не вбачається таких обставин і з матеріалів справи. При цьому ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції надав документи на транспортний засіб, що дотично підтверджує те, що саме він перебував за кермом автомобіля.
Відсутність чіткого фрагменту, з якого би вбачалось перебування ОСОБА_1 на сидінні водія, не спростовує факту керування ним даним транспортним засобом з огляду на те, що, як встановлено в ході розгляду справи, останній не підкорився вимозі поліцейських зупинити транспортний засіб та заїхав на власне подвір`я.
Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.
Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин постанова судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О. Д. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Щербатюка О. Д. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду Г. І. Коструба