Справа № 461/9638/21                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/39/22                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника ОСОБА_1 адвоката Антонюка Ігоря Богдановича, представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Антонюка Ігоря Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару -50076,6 грн.
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №2116/209000/21 від 28 жовтня 2021 року товар конфісковано в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 10,11 грн. витрат за зберігання на складі митниці.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
Згідно постанови суду, 28 жовтня 2021 року близько 03 годин 05 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Перед початком митного контролю ОСОБА_1 , було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила. В ході проведення усного опитування та письмового декларування ОСОБА_1 заявив про відсутність будь-яких товарів, що підлягають письмовому декларуванню. Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №368», під час проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 (без ознак приховування) було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, без ознак використання, а саме: модуль оперативної пам`яті для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «Goodram DDR4 16 GB 3200MHz CL22 SODIMM SR» у кількості 15 шт.; SSD-накопичувач для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «SAMSUNGV-NAND SSD 970 EVО Plus NVMeM.2500GB» у кількості 7 шт.
Про наявність товару ОСОБА_1 в процесі письмового декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України, проте визнав своєю власністю після митного огляду.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Антонюк І.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суд м. Львова від 30 листопада 2021 року.
Подану апеляційну скаргу адвокат Антонюк Б.І. мотивує тим, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування всіх обставин справи. 
ОСОБА_1 під час митного оформлення товарів митному органу було представлено фіскальний чек від 26 жовтня 2021 року №133457540, в якому зазначено вартість товару 2100 Польських злотих, за придбаний товар. Даний фіскальний чек митним органом не взято до уваги та не враховано його як підтвердження митної вартості товару, з метою притягнення до відповідальності особи в подальшому. 
Вважає, що судом не враховано дійсну вартість вилученого товару згідно фіскального чеку від 26 жовтня 2021 року №133457540, оскільки вартість даного товару становить 2 100,00 польських злотих, що станом на 26 жовтня 2021 року становить 13 905,78 грн. (2100 х 6,6218 = 13 905,78 грн.), не призначено незалежної експертизи щодо вартості товару за наявності суперечностей в ціні, не враховано, що згідно ст. 62 Конституції України відмінності між вартістю товару згідно фіскального чеку та висновком митного органу, що мало б тлумачитися на користь особи, однак судом першої інстанції не здійснено всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності.
Оскільки фактична вартість товару не перевищувала 500 євро, в силу вимог ч. 1 ст. 374 МК України у ОСОБА_1 не виникло обов`язку здійснювати письмове декларування вказаного товару, що виключає склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Повідомляє, що товар, який був виявлений у ОСОБА_1 не є товаром комерційного призначення, а є його особистою власністю, а тому його дії, по перевезенню товару на суму 2100,00 Польських злотих, не утворюють об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Просить врахувати, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, обтяжуючих обставин не має, товар переміщувався без приховування.
Стосовно строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію рішення ОСОБА_1 отримав 15 грудня 2021 року, адвокат в суді першої інстанції не приймав участі, не захищав інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, договір про надання правової допомоги укладено лише 20 грудня 2021 року.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Антонюка І.Б. на підтримання поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, думку представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., який заперечив проти апеляційних вимог та клопотання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що адвокат Антонюк І.Б. не приймав участі у суді першої інстанції, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.
Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти « а, б, г, д» п. 5 ст. 257 Митного Кодексу України вказують на те, що декларант зобов`язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, кількість, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, інвойс, дозвіл відповідних державних органів, тощо.
Згідно ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства дотримано. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних відомостей про товар, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами:
- протоколом про порушення митних правил №2116/209000/21 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 1-4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України товар шляхом не декларування, тобто не встановлення за встановленою формою точних відомостей про нього, а саме – про його наявність, найменування, кількість та вартість;
- копією контрольного талону серії TGC №852062 ( а.с.7), з якого вбачається, що він обрав для перетину кордону «червоний коридор» - де потрібно письмово задекларувати майно, яке перевозиться через кордон;
- митною декларацією (а.с. 9), з якої вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що переміщує через митний кордон України особисті речі;
- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу ( а.с. 13), з якого вбачається, що під час проведеного митного огляду автомобіля було виявлено, не задекларований за встановленою формою товар, а саме: модуль оперативної памяті для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «Goodram DDR4 16 GB 3200MHz CL22 SODIMM SR» у кількості 15 шт.; SSD-накопичувач для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «SAMSUNGV-NAND SSD 970 EVО Plus NVMeM.2500GB» у кількості 7 шт;
- описом предметів, вилучених згідно з протоколу про порушення митних правил (а.с. 14), з якого вбачається, що вилучено модуль оперативної пам`яті для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «Goodram DDR4 16 GB 3200MHz CL22 SODIMM SR» у кількості 15 шт.; SSD-накопичувач для комп`ютерної техніки з маркуванням на упаковці «SAMSUNGV-NAND SSD 970 EVО Plus NVMeM.2500GB» у кількості 7 шт;
- висновком №1420003301-0934 від 17 листопада 2021 року (а.с. 19-21), з якого вбачається, що вартість вилученого товару становить 50076,60 грн.;
Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 надавав представникам митниці фіскальний чек, не заслуговують на увагу апеляційного суду.
З протоколу про порушення митних правил №2116/20900/21 від 28 жовтня 2021 року ( а.с 1-4) вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, щодо події, та не зазначав, що ним було надано фіскальний чек на товар.
Що стосується, аргументів апеляційної скарги, що судом не враховано дійсну вартість вилученого товару згідно фіскального чеку від 26 жовтня 2021 року №133457540, то такі не беруться до уваги апеляційним судом.
Яв вбачається з постанови місцевого суду( а.с. 26-27) ОСОБА_1 пояснював, в судовому засіданні, що він не знав, що товар потрібно декларувати. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що даний фіскальний чек не долучався до матеріалів справи в суді першої інстанції та не був предметом розгляду суддею місцевого суду.
Аргументи адвоката, що вартість товару не перевищує 500 євро, та зазначені речі не є товаром комерційного призначення, а тому не утворюють об`єктивної сторони правопорушення не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Статтею 472 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Як убачається із матеріалів справи, під час проходження митного контролю по «червоному коридору» ОСОБА_1 не заявляв, про переміщуваний ним товару, який не підлягає декларуванню, та не перевищує суму 500 Євро.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив.
Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката Антонюка І.Б., апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

поновити адвокатові Антонюку Ігорю Богдановичу строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суд м. Львова від 30 листопада 2021 року.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 472 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Антонюка Ігоря Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                        Партика І.В.