Ухвала
20 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 369/9777/21
провадження № 61-5336ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Вініченка Микити Віталійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Білгородської сільської ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дітей, за заявою адвоката Вініченка Микити Віталійовича як представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.
У вересні 2021 року адвокат Вініченко М. В. як представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив встановити зустрічі матері ОСОБА_1 зі своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи о 14 год. 00 хв. протягом однієї години у кабінеті психолога ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності будь-яких інших осіб; зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити явку дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи о 14 год. 00 хв. у кабінет психолога ОСОБА_5 за адресою:            АДРЕСА_1 .
Заявуадвокат Вініченко М. В. як представник ОСОБА_1 мотивував тим, що відповідач таємно змінив місце проживання дітей, школу, фактично повністю усунув позивача від участі у вихованні та забезпеченні дітей, налаштовує дітей проти матері, заборонив спілкування зі старшим сином ОСОБА_3 . Дії відповідача направлені на посилення психологічного тиску на дітей та на позивача, на повний розрив родинних зв`язків між матір`ю та дітьми. Уважав, що у разі позитивного вирішення позовних вимог, виконання рішення може стати ускладненим через небажання дітей проживати разом з позивачем, а такі дії є досить ймовірними, адже батько впливає на дітей, навіюючи їм неіснуючі обставини. Таким чином, позивачу необхідно налагодити емоційний контакт з дітьми, єдиним способом якого є проведення зустрічей з дітьми в присутності кваліфікованого психолога. Це може усунути загрозу невиконання чи ускладнення виконання рішення суду.
Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 13 жовтня                2021 року заяву задовольнив. Встановив зустрічі матері ОСОБА_1 зі своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи о 14 год. 00 хв. протягом однієї години у кабінеті психолога ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності будь-яких інших осіб. Зобов`язав ОСОБА_2 забезпечити явку дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи о 14 год. 00 хв. у кабінет психолога ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , для зустрічей з матір`ю - ОСОБА_1 .
Київський апеляційний суд постановою від 31 травня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 задовольнив. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив. 
Адвокат Вініченко М. В. як представник ОСОБА_1 16 червня 2022 року надіслав через систему «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 2, 4 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові           від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Встановивши, що заходи забезпечення позову, вжиті місцевим судом, фактично змінюють графік зустрічей позивача з дітьми, встановлений розпорядженням                    Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області                         від 20 серпня 2018 року № 563 «Про встановлення способу участі матері                   ОСОБА_9 у вихованні малолітніх дітей та спілкуванні з ними», а адвокатом Вініченком М. В. як представником ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Посилання заявника в касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухвалено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Вініченка Микити Віталійовича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Білгородської сільської ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дітей, за заявою адвоката Вініченка Микити Віталійовича як представника ОСОБА_1 про забезпечення позову. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                        Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                        М. Ю. Тітов