ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2022 р.           Справа№ 910/2013/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко А.І.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Михальської Ю.Б. 
 
  без повідомлення учасників апеляційного провадження
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка
на рішення           
Господарського суду міста Києва  
від  28.04.2021 
у справі № 910/2013/21 ( суддя Бондарчук В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти"
до       Київського національного університету імені Тараса Шевченка 
про  стягнення 53   338, 80 грн.

          ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення 53  338,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про публічні закупівлі №К148 від 04.09.2019 в частині оплати виконаних робіт в розмірі 43  371,30 грн., внаслідок чого відповідачу було нараховано відповідно до умов договору пеню 6    161,14 грн., 3% річних 1290,84 грн. та  інфляційні втрати 2   515,52 грн. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від  28.04.2021 у справі № 910/2013/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти» задоволено  частково.
На підставі рішення суду  з Київського національного університету імені Тараса Шевченка підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти» 43        371 грн. 30 коп. - основного боргу, 3        600 грн. 05 коп. - пені, 1        290 грн. 84 коп. - 3% річних, 2        515 грн. 52 коп. - інфляційних втрат та 2        161 грн. 00 коп. - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що Київським національним університетом імені Тараса Шевченка порушено умови договору про публічні закупівлі №К148 від 04.09.2019, що має наслідком задоволення позовних вимог позивача. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що  позивачем неправильно  розраховано пеню,  оскільки позивачем не враховано положення ст. 232 ГК України, відповідно невірно визначено період нарахування пені, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду та  підлягають примусовому стягненню з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не повністю досліджено докази, грубо порушено норми Господарського та Цивільного кодексів України, які регулюють договірні відносини між сторонами.
Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем в підтвердження здійснення поставки надано суду видаткові накладні № РН-0000244 від 20.12.2019 на суму 24 857,70 грн. та № РН- 0000245 від 20.12.2019 на суму 18 513,60 грн., які не підписані представником відповідача, а також акт № НП-003174117 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з організації перевезення відправлень та специфікацію до цього акту.  
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, хто отримував товар,   чи мали зазначені особи відповідні повноваження,   а також чому не підписані видаткові накладні, незважаючи на те, що пунктом 4.3 укладеного договору чітко визначено, що перехід права власності на товар та усіх ризиків за цим договором відбувається в момент передачі товару замовнику та підписання видаткової накладної уповноваженим представником замовника.
Крім того,  апелянт з звертає увагу суду на те, що відповідно до п.п. 4.4, 5.3.1договору постачальник зобов`язаний здійснити монтаж товару, що полягало у налаштуванні магнітних карток на роботу в системі контролю доступу корпусу Інституту міжнародних відносин Університету. Однак позивачем монтаж не  було здійснено.  Апелянт зазначає, що Університету не потрібні магнітні картки, які не будуть підключені до пропускної системи і не працюватимуть, а просто лежатимуть в коробці Нової пошти.
Апелянт вважає, що оскільки  умовами п. 3.2. договору передбачено, що обов`язок здійснення оплати товару виникає у замовника за умови наявності таких складових: поставки товару в установленому порядку; виконання усіх зобов`язань згідно укладеного договору; монтажу товару (п. 4.4. та п. 5.3.1) та належного оформлення документів (п. 5.2.4), однак  позивач не здійснив поставку товару належним чином, а отже у відповідача не виникло взаємозобов`язання оплатити товар.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, таким що не підлягає скасуванню.     
Позивач зазначає, що позиція відповідача є для позивача не зрозумілою та дивною, оскільки відповідач повернув позивачеві тендерне забезпечення і, навіть, після цього не побачив у себе відсутності поставленого за договором товару. Крім того, після отримання перших листів щодо виконання договору (оплати товару) або претензії, відповідач не заперечував факт поставки товару та не заявляв жодних претензій щодо якості, кількості товару, відповідності товару умовам договору, не пред`являв жодних претензій щодо невиконання позивачем умов договору або часткового невиконання договору, не писав жодних листів щодо розірвання або припинення договору, не повертав товар.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

04.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти» (постачальник за умовами договору ) та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка (замовник за умовами договору) укладено договір про публічні закупівлі № К148, відповідно до умов  якого постачальник зобов`язується поставити замовникові товар ДК 021:2015 CPV 30160000-8 магнітні картки (виготовлення та ініціалізація персональних електронних перепусток для системи контролю доступом до навчального корпусу Інституту міжнародних відносин та Інституту журналістики Київського національного університету Тараса Шевченка за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка, 36/1), що зазначений в додатку №1 до договору, а замовник - прийняти і оплатити такий товар.
Пунктами  3.1.,  3.3. договору сторонами погоджено, що ціна  договору становить 55        860,00 грн., в тому числі ПДВ 9        310,00 грн. Ціна цього договору може бути зменшена залежно від реального фінансування видатків та в інших випадках за взаємною згодою сторін. 
Розрахунок за товар здійснюється згідно з виставленими рахунками, за видатковими накладними, за фактично відвантажену продукцію в безготівковій формі протягом 30 банківських днів з дати передачі товару у власність замовника та виконання всіх зобов`язань згідно даного договору (п. 3.2. договору).        
У відповідності до п. 4.1. договору строк поставки товарів: з дати підписання договору до 31.12.2019 (згідно заявок замовника).
Пунктом 6.1. договору передбачено, що у відповідності до ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» та положень Тендерної документації замовника, на момент укладення цього договору учасником внесено на реєстраційний рахунок замовника 37114089014095 в ДКСУ (код банку 820172) забезпечення виконання цього договору - депозит у розмірі 5% загальної ціни договору в сумі - 2        793,00 грн.
Замовник повертає депозит після своєчасного виконання постачальником зобов`язань за цим договором в повному обсязі, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання обставин. Замовник не повертає забезпечення виконання цього договору постачальнику у випадку невиконання останнім своїх зобов`язань за цим договором повністю або частково (п. 6.3. та п. 6.4. договору).
Відповідно до п. 7.3. договору, у разі несвоєчасної оплати поставленого товару, замовник повинен сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день затримки оплати.
Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами й скріплення печатками і діє до 31.12.2019, але в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 10.1. договору).
За твердженням позивача, на виконання умов цього договору, ТОВ «ІВЦ в галузі освіти» поставило, а КНУ ім. Т. Шевченка прийняв товар (30160000-8 магнітні картки) на загальну суму 43        371,30 грн. Разом з товаром було направлено для підпису видаткові накладні № РН-0000244 від 20.12.2019 на суму 24        857,70 грн. та № РН-0000245 від 20.12.2019 на суму 18        513,60 грн.
Позивачем на підтвердження здійснення поставки було надано суду видаткові накладні № РН-0000244 від 20.12.2019 на суму 24        857,70 грн. та № РН-0000245 від 20.12.2019 на суму 18        513,60 грн., які не підписані представником відповідача, а також акт № НП-003174117 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з організації перевезення відправлень та специфікацію до цього акту.
Зі специфікації до акту № НП-003174117 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що ТОВ «Нова пошта» здійснено перевезення відправлень для ТОВ «ІВЦ в галузі освіти», зокрема:
-                електронна накладна: № 20400154852677 від 20.12.2019;        відправник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти»;        отримувач: Київський національний університет імені Тараса Шевченка в особі Наталенко Катерини Віталіївни ; опис вантажу: магнітні картки по договору №К148 про публічні закупівлі від 04.09.2019; вартість вантажу 18        513,60 грн.;
-                електронна накладна: № 20400154856426 від 20.12.2019;        відправник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти»;        отримувач: Київський національний університет імені Тараса Шевченка в особі Бовкун Валентини; опис вантажу: магнітні картки по договору № К148 про публічні закупівлі від 04.09.2019; вартість вантажу 24        857,70 грн.
Київський національний університет імені Тараса Шевченка на виконання п. 6.3. договору повернув тендерне забезпечення в розмірі 2        793,00 грн., що підтверджується  платіжним дорученням № 268 від 22.01.2020.
Однак відповідач  в порушення умов договору про закупівлі № К148 не розрахувався за поставлений товар, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 43 371,30 грн.
24.06.2020 позивач направив на адресу відповідача лист вих. № 36, в якому просив погасити заборгованість у розмірі 43   371,30 грн., який  був отриманий відповідачем 25.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.  
Відповідач відповідь на вищезазначений лист не надав, заборгованість за договором  про закупівлі № К148 не сплатив.
12.11.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1 за вих. № 55 щодо виконання грошових зобов`язань у розмірі 43  371,30 грн. за договором про публічні закупівлі № К148 від 04.09.2019. Зазначений лист був отриманий відповідачем 16.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.  
Відповідач на вищезазначену претензію позивача заборгованість не сплатив, листом вих. № 02/950-26 від 24.11.2020 повідомив позивача про те, що в бухгалтерію університету у період з 04.09.2019 по 31.12.2019 не надходило жодної видаткової накладної для проведення оплати згідно укладеного договору № К148 від 04.09.2019. 
Позивач звернувся до суду за захистом свого права, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 43        371,30 грн., пеню в сумі 6        161,14 грн., 3% річних у розмірі 1        290,84 грн. та інфляційні втрати в сумі 2        515,52 грн. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (надалі - Закон) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
У відповідності до    ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до п. 3.2. договору про публічні закупівлі розрахунок за товар здійснюється згідно з виставленими рахунками, за видатковими накладними, за фактично відвантажену продукцію в безготівковій формі протягом 30 банківських днів з дати передачі товару у власність замовника та виконання всіх зобов`язань згідно даного договору.        
Позивачем на підтвердження виконання поставки товару на суму 43    371, 30 грн. надано суду акт № НП-003174117 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з організації перевезення відправлень, складеного між ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «ІВЦ в галузі освіти» та специфікацію до цього акту, з якої вбачається, що ТОВ «Нова пошта» здійснено перевезення відправлень для ТОВ «ІВЦ в галузі освіти», зокрема:
-            електронна накладна: № 20400154852677 від 20.12.2019;        відправник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти»;        отримувач: Київський національний університет імені Тараса Шевченка в особі Наталенко Катерини Віталіївни ; опис вантажу: магнітні картки по договору № К148 про публічні закупівлі від 04.09.2019; вартість вантажу 18        513,60 грн;
-            електронна накладна: № 20400154856426 від 20.12.2019;        відправник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти»;        отримувач: Київський національний університет імені Тараса Шевченка в особі Бовкун Валентини; опис вантажу: магнітні картки по договору № К148 про публічні закупівлі від 04.09.2019; вартість вантажу 24        857,70 грн.
Приймаючи до уваги надані позивачем докази на підтвердження поставки товару, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо нездійснення ТОВ «ІВЦ в галузі освіти» поставки за договором про публічні закупівлі № К148 від 04.09.2019.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи,  платіжним дорученням №268 від 22.01.2020 КНУ ім. Тараса Шевченка повернуто позивачу тендерне забезпечення у розмірі 2        793,00 грн., що свідчить про належне виконання ТОВ «Інформаційно-виробничий центр в галузі освіти» своїх зобов`язань за договором про публічні закупівлі №К148 від 04.09.2019.         
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суду апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що  Київським національним університетом імені Тараса Шевченка зобов`язання з оплати товару відповідачем належним чином не виконано, позовні вимоги  про стягнення заборгованості у розмірі 43371,30грн. підлягають  задоволенню у повному обсязі.
Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 6        161,14 грн., 3% річних у розмірі 1        290,84 грн. та інфляційні втрати в сумі 2        515,52 грн., нараховані на суму боргу за період з 11.02.2020 по 07.02.2021.
У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності         учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського         зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. 
Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом  7.3. договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати поставленого товару, замовник повинен сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день затримки оплати.
Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в    ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.
Колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем рід час розрахунку пені не враховано положення ст. 232 ГК України, а саме  невірно визначено період нарахування пені.
Отже, за розрахунком суду належна до стягнення сума пені, нарахована на суму боргу за період з 11.02.2020 по 11.08.2020, становить 3        600,05 грн., яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних з суми боргу, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в останньому допущено арифметичну помилку, проте 3% річних у розмірі 1    290, 84 грн. та  2        515, 52 грн.  інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суми, обчислені судом.
Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки відповідач у відповідь на претензію позивача щодо виконання договору (оплати товару) не заперечував факт поставки товару та не заявляв жодних претензій щодо якості, кількості товару, відповідності товару умовам договору, не пред`являв жодних претензій щодо невиконання позивачем умов договору або часткового невиконання договору. Крім того, відповідач відповідно до п.6.2. договору повернув позивачеві тендерне забезпечення, яке згідно умов договору він повертає після своєчасного виконання постачальником зобов`язань за договором у повному обсязі. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Зважаючи на обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставні та необґрунтовані, такі, що зводяться до намагань апелянта здійснити переоцінку обставин справи, правильно  встановлених судом першої інстанції та не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильність викладених в судовому рішенні висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для  його скасування або зміни  не вбачається. 
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/2013/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270 пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київського національного університету імені Тараса Шевченка  на   рішення Господарського суду міста Києва  від  28.04.2021 у справі № 910/2013/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва  від  28.04.2021 у справі № 910/2013/21 залишити без  змін.
Матеріали справи № 910/2013/21  повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.І. Тищенко 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                Ю.Б. Михальська