ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022                                                  м. Дніпро                             Справа № 904/4309/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді (доповідача) Паруснікова Ю.Б.
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 (суддя Бєлік В.Г.) повний текст додаткового рішення  у справі № 904/4309/21 складено 16.12.2021
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ 
до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», м. Дніпро 
про скасування рішення комісії, -
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», в якому просило скасувати рішення комісії від 18.11.2020 з розгляду акта про порушення від 12.11.2020               № 012619, результати якого оформлені протоколом від 18.11.2020 № 75.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2021 по справі № 904/4309/21, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 у справі № 904/4309/21 заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» вих. № б/н від 23.07.2021 про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з додатковим рішенням місцевого господарського суду позивач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.
Апеляційна скарга позивача мотивована незаконністю прийнятого місцевим господарським судом додаткового рішення з підстав допущеного порушення норм матеріального і процесуального права, без надання оцінки запереченням Банку та без з`ясування всіх обставин справи, прийнятого без урахування практики Верховного Суду в спірних правовідносинах, що на думку апелянта є достатньою підставою для скасування додаткового рішення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- відповідачем не надано суду розрахунку (детального опису робіт) наданих адвокатом послуг та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правової допомоги, що позбавляє позивача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу;
- в акті наданих адвокатом послуг від 20.07.2021 № 95 зазначений лише абстрактний перелік послуг, що не може вважатись детальним описом робіт (наданих послуг) та здійснених адвокатом витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги;
- відповідачем не надано оформлених у встановленому законом порядку документів, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням адвокатом правової допомоги, що унеможливлювало ухвалення додаткового рішення у даній справі.
З урахуванням вище викладеного апелянт просить скасувати додаткове рішення місцевого господарського суду від 08.12.2021 по справі № 904/4309/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у задоволенні заяви за вих. № б/н від 23.07.2021 щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн у повному обсязі.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило скасувати рішення комісії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» від 18.11.2020 з розгляду акта про порушення від 12.11.2020 № 012619 результати якого оформлені протоколом від 18.11.2020 № 75 (а. с. 8-9 т 1).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
26.07.2021 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області від     АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» надійшла заява вих. № б/н від 23.07.2021 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.
За змістом заяви відповідач просив долучити до матеріалів справи докази понесених судових витрат згідно з переліком доданих до клопотання документів та ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, які понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи № 904/4309/21.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає в силі додаткове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Згідно матеріалів справи, з метою забезпечення представництва інтересів відповідача в суді, зокрема у справі № 904/4309/21 та надання інших видів правової допомоги, відповідач уклав з Адвокатським об`єднанням «Перший радник» договір про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021         (далі - Договір, а. с. 54-56 т 1) з додатковою угодою до нього № 4 від 27.04.2021  (а. с. 112-114 т 1).
Відповідно до п. 1.1. Договору в рамках даного договору виконавець зобов`язується надати клієнтові правову допомогу (далі – послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.
Згідно з п. 1.3. Договору у редакції, викладеній в додатковій угоді № 4 від 27.04.2021 до Договору сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога та судова інстанція відображаються сторонами в Акті наданих послуг.
Згідно з п. 3.1. додаткової угоди № 4 приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за Актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим Договором.
Згідно з п. 4.3. Договору в редакції, викладеній в додатковій угоді № 4 від 27.04.2021 до Договору вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатися погодинно, або у фіксованому розмірі.
Згідно з п. 4.6. додаткової угоди оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами Актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.
Відповідно до наявного в матеріалах справи та підписаного сторонами (клієнтом та виконавцем) Акту від 20.07.2021 № 95 наданих послуг за період з 26.04.2021 по 20.07.2021 за Договором про надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням «Перший радник» надано Акціонерному товариству «ДТЕК Дніпровські електромережі» професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 904/4309/21, яка розглядалася Господарським судом Дніпропетровської області. Вартість наданих послуг (розмір гонорару) сторонами визначено у фіксованому розмірі, який складає 20000,00 грн без ПДВ (а.с. 115 т 1).
У вказаному Акті адвокатським об`єднанням (виконавцем) наведено перелік (найменування) наданих клієнту послуг, які складаються з:
- вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналізу судової практики з подібних спорів;
- розробки загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовки та систематизації доказової бази;
- підготовки відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів по справі;
- участі у судових засіданнях;
- підготовки заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження права займатися адвокатською діяльністю представником відповідача до матеріалів справи долучено свідоцтво від 05.08.2016 Серії ДП             № 3127, виданого на ім`я Мельник Катерини Олександрівни, а також витяг з Єдиного реєстру адвокатів України на підтвердження статусу адвоката           Мельник К.О. (а. с. 116-117 т 1).
30.08.2021 позивач надав свої заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити      АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у задоволенні заяви в повному обсязі, оскільки відповідач не надав суду розрахунку (детального опису робіт), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги, не надав доказів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням послуг адвокатом (а. с. 127-128 т 1).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Отже, суд вправі покласти на іншу сторону лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним     у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічних правових висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі        № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 та від 27.01.2022 у справі  № 910/6360/20.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання розподілу судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п. 27.2.).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації (постанова КГС ВС від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, колегія суддів встановила, що до складу витрат відповідача на професійну правничу допомогу включено, зокрема, послуги з вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналізу судової практики з подібних спорів, а також розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази, в той час як перелічені послуги здійснюються на етапі підготовки адвокатом відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів по справі до суду, що визначено стороною відповідача, як окремий вид послуги адвоката.
Оцінюючі наведені вище критерії, з урахуванням наданих відповідачем доказів в підтвердження обсягу послуг з надання професійної правничої допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг, при тому, що акт наданих послуг не містить відомостей про витрачений адвокатом час на підготовку та участь у справі.
Разом з тим, колегія суддів враховує також і той факт, що спір у даній справі  є немайновим (скасування рішення комісії) та не становить значної складності,      а сам спір є типовим.
При цьому, зважаючи на те, що фактично правова допомога у даній справі все ж була надана відповідачу та є документально підтвердженою, колегія суддів ЦАГС погоджується з рішенням місцевого господарського суду про необхідність часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на участь представника відповідача в чотирьох судових засіданнях та складання відзиву на позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, визнав обґрунтованим та достатнім для стягнення з відповідача на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. При цьому, фіксований розмір таких витрат (на чому акцентує увагу заявник) не є безумовною підставою для їх стягнення судом з іншої сторони саме у визначеному розмірі, адже розмір цих витрат має бути доведений, документально обґрунтований і відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17.
Доводи апелянта про те, що відповідачем не надано суду розрахунку (детального опису робіт) наданих адвокатом послуг та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору в фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції ретельно проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази стосовно розміру понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції, враховуючи доцільність цих витрат з урахуванням не значної складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 904/4309/21 в суді першої інстанції та зменшення заявленого розміру цих витрат з 20000,00 грн до 8000,00 грн.
Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги щодо того, що судом не враховано позицію і доводи позивача при розгляді питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи позивача, який заперечує розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу з посиланням на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним фактично понесені (оплачені) відповідні витрати, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила чи їх вона ще має сплатити (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
З урахуванням вищевикладеного, а також те, що за результатом розгляду справи у задоволенні позовних вимог відмовлено, з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність судових витрат, складність даної справи, колегія суддів вважає правильним здійснений судом першої інстанції розподіл витрат відповідача на правову допомогу та стягнення на його користь 8000,00 грн.
Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи на будь-яку іншу дату в разі виникнення проблем технічного характеру, що унеможливить проведення з ним відеоконференції, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу приписів ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник, який подав відповідну заяву.

5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному додатковому рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, належним чином досліджено наявні в матеріалах справи докази, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому місцевий господарський суд дійшов правильних та обґрунтованих висновків про часткове задоволення заяви відповідача про розподіл понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу.
Підстав передбачених ст. 277 ГПК України для скасування або зміни оскаржуваного позивачем додаткового рішення, колегією суддів не виявлено.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2021 по справі № 904/4309/21 – залишити без змін.
Матеріали справи № 904/4309/21 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 02.05.2022.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          Л.М. Білецька

 І.О. Вечірко