ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року		Справа № 460/12727/21 пров. № А/857/5940/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30грудня 2021 року (суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 10 січня 2022 року),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП) звернувся до суду із позовом до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі – Міжрегіональне управління), Державної служби України з безпеки на транспортів якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.08.2021 № 299043 (далі – Постанова).
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки видача дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобам, що перевозять подільний вантаж з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на нього не може бути накладений відповідний адміністративно-господарський штраф. Стверджує, що існує сумнів у достовірності результатів проведеного габаритно-вагового контролю.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу, а габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, має відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим є придатним до застосування.
При цьому, судом першої інстанції зазначено, що відсутність у позивача дозволу на перевезення ним подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм пояснюється тим, що законодавством України не передбачено видання такого.
Такий висновок суду першої інстанції зроблений з неправильним тлумаченням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, а тому вказане судове рішення не може бути залишено без змін, з таких міркувань.
Відповідно до частин першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.07.2021 контролюючими особами Міжрегіонального управління відповідно до направлення на рейдову перевірку від 25.06.2021 № 009209 та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 28.06.2021 по 04.07.2021 проводилась рейдова перевірка транспортних перевізників, якими здійснюються перевезення пасажирів та вантажів (а.с.45-46).
В ході проведення рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, модель PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом марки MEGA, модель MNW, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі – Транспортний засіб), що належить ФОП та яким керував ОСОБА_2 (далі – Водій). Останній посадовим особам Міжрегіонального управління пред`явив: посвідчення водія відповідної категорії, відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та товарно-транспортну накладну від 01.07.2021 № КЛ-199685 на вантаж: щебенево-піщана суміш 0-70 мм; кількість місць: 24,700; перевізник: ФОП (а.с.53-54).
01.07.2021 у пересувному пункті габаритно-вагового контролю за адресою: 137 кмавтомобільної дороги Н-025 Городище-Рівне-Старокостянтинів (далі – Адреса)проведено габаритно-ваговий контроль Транспортного засобу. Зважування здійснювалось тричі, про що ваговим комплексом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕБУД-ЗАХІД» (далі – ТОВ-1) видано три талони зважування (а.с.15, 98-99):
1) №78 о 12 год 37 хв– навантаження на першу вісь 6600 кг, на другу – 8300 кг, на третю – 9250 кг, на четверту – 8000 кг, на п`яту – 8000 кг, загальна маса 40150 кг;
2) №94 о 13год 26 хв– навантаження на першу вісь 6700 кг, на другу – 10050 кг, на третю – 7650 кг, на четверту – 7800 кг, на п`яту – 7700 кг, загальна маса 39900 кг(далі – Талон);
3) №108 о 13год59 хв– навантаження на першу вісь 6750 кг, на другу – 9950 кг, на третю – 7700 кг, на четверту – 7900 кг, на п`яту – 7800 кг, загальна маса 40100.
На підставі Талону державним інспектором Міжрегіонального управління Давидюком Р.В. (далі – Інспектор) та оператором вагового комплексу ТОВ-1 Гаврилюком Ю.С. (далі – Оператор) складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.07.2021(а.с. 16). В останній зафіксовано, що за типом Транспортний засіб має три вісі, третя вісь – строєна. Навантаження на першу вісь склало 6,7 т, на другу – 10,05  т, на третю – 23,15 т(7,65 т + 7,8 т + 7,7 т), загальна маса – 39,9 т.
Актом від 01.07.2021 № 0050212 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складеним Інспектором та підписаним Водієм,підтверджено, що навантаження на строєну вісь становить 23,15 т, тоді як нормативно допустиме – 22 т (далі – Акт-1; а.с.17).
З огляду на наявність перевищення вагового параметру на 1,15 т, що являє собою перевищення параметрів від нормативу на 5,2 %, Інспектором складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01.07.2021 №50212, яким нараховано плату за проїзд у розмірі 45,20 євро (а.с.18).
Крім цього, за результатами рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.07.2021 № 286907 (далі – Акт-2; а.с. 96-97). Зі змісту останнього вбачається, що під час перевірки виявлено порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь 23,15 т, при допустимих 22,0 т без відповідного дозволу, порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». В графі «Пояснення водія про причини порушень» Водієм зазначено: «Не згідний з працівником ОСОБА_3 . На вагу документи мені не надали. Ваги працюють з похибками. Три рази показували різну вагу». Дані пояснення засвідчені датою вчинення відповідного запису та підписом Водія із зазначенням його прізвища та ініціалів.
Копію Акту-2 разом з повідомленням про розгляд справи 03.08.2021 о 11 год 00 хв у приміщенні Міжрегіонального управління було направлено ФОП 23.07.2021 та отримані ним 24.07.2021 (а.с.50-52).
Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт 03.08.2021 була розглянута начальником Міжрегіонального управління за участі перевізника (його представника) (а.с.50).
За наслідками розгляду справи винесено Постанову, якою до ФОП, на підставі абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон №2344-ІІІ), застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн (а.с.14).
Не погоджуючись з винесеною Постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом №2344-ІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Частиною дванадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України 
Згідно з положеннями частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.  Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України 
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 08.11.2006 № 1567 затверджено «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі – Порядок № 1567; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1567 такий визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами 
За змістом пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Постановою КМУ від 18.01.2001 № 30 затверджено «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі – Правила).
Керуючись пунктом 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5  Правил дорожнього руху.
За приписами пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Пунктом 4 Правил встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ регламентовано, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 затверджено «Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» (далі – Порядок № 879; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Визначення поняття «габаритно-ваговий контроль» наведено у підпункті 4 пункту 2 Порядку № 879, а саме: контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
За змістом пункту 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Пунктами 18, 20 Порядку № 879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Стаття 49 Закону № 2344-ІІІ встановлює обов`язок для водія транспортного засобу мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
В той час як абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу – штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз викладених норм права дає підстави зробити висновок про те, що задля збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативно визначені, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
При цьому, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема навантаження на строєну вісь перевищує – 22 т, здійснюється за спеціальними правилами.
Разом з тим, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з тими, що визначені у пункті 22.5 ПДР, на 2 відсотки (що є величиною похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Зі змісту Постанови підставою для накладення на ФОП адміністративно-господарського штрафу слугувало перевищення встановлених законодавством України габаритно-вагових норм від 5 % до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме Транспортним засобом, про що складено Акт-1 (а.с.17).
За результатами проведеного 01.07.2021 посадовими особами Міжрегіонального управління габаритно-вагового контролю складено Акт-1, яким встановлено перевищення Транспортним засобом нормативних вагових параметрів на строєну вісь, а саме 23,15 т при нормативно допустимому – 22 т.
Наведене свідчить про перевищення вагових параметрів на строєну вісь на 1,15 т (5,2  %).
Виходячи з наведеного, можна з виваженістю констатувати, що вагові параметри Транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більше, ніж на 2 %, що дає підстави вважати цей Транспортний засіб великоваговим, для руху якого, в силу приписів частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.
У розрізі викладеного, за відсутності документів, а в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що виданий перевізникові компетентними уповноваженими органами, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21.
Відтак, непред`явлення зазначених документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що створює підстави для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для застосування Міжрегіональним управлінням до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі, що передбачений абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Щодо доводів ФОП про існування сумніву в достовірності результатів проведеного габаритно-вагового контролю суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зважування Транспортного засобу здійснювалось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь, типу 030Т-AS2-PWIA, номер приладу 19-451 (далі – Прилад).
На даний Прилад видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16.06.2021 № П 40 М 082049 21 (далі – Свідоцтво), відповідно до якого встановлено, що цей засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ OIML.R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування» (а.с. 58).
Окрім цього, в матеріалах справи міститься лист-відповідь Державного підприємства «Київоблстандартметрологія» від 19.12.2021 №1847, яким підтверджено, що у Свідоцтві наведений діапазон зважування Мах – 30000 кг стосується однієї осі, а не загальної маси транспортного засобу (а.с.87-88).
Додатково, на зазначений Прилад видано Сертифікат відповідності від 14.06.2021 (далі – Сертифікат; а.с.55-56)та Декларацію про відповідність (далі – Декларація; а.с.57).
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, має відповідне Свідоцтво, Сертифікат та Декларацію, у зв`язку із чим є придатним до застосування.
Доводи позивача про те, що зважування Транспортного засобу здійснено ТОВ-1, яке не є уповноваженою особою на вчинення таких дій, спростовуються таким.
Пунктом 16 Порядку № 1567 встановлено, що габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на липень 2021 на ділянці дороги за Адресою затверджено заступником начальника Міжрегіонального управління, начальником УПП у Рівненській області ДПП, начальником Служби автомобільних доріг у Рівненській області та директором департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» (а.с.47-49).
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору на закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 25.09.2020 № 37 (далі – Договір), укладеного між Службою автомобільних доріг у Рівненській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ» (далі – ТОВ-2; а.с.100-113), саме на ТОВ-2 покладено обов`язок щодо експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту відповідної ділянки автомобільної дороги. Обумовлено, що послуги виконуються згідно з вимогами діючих нормативних актів, зокрема «Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України», «Класифікації робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування» СОУ 42.1-37641918-105:2013; «Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг П-Г.1-218-118:2005» (а.с.100).
Виконання зазначених у Договорі послуг ТОВ-2 передало ТОВ-1 відповідно до укладеного між ними договору субпідряду на експлуатаційне утримання та поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області від 06.11.2020 № 8-20 РСТ (а.с.114-127).
Стандарт організації України 42.1-37641918-105:2013 «Класифікація робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування», що затверджений наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2013 №  162, до переліку робіт з експлуатаційного утримання, які повинні виконуватись на автомобільних дорогах загального користування та штучних спорудах на них, відносить організацію та проведення вагового та габаритного контролю та утримання відповідних пунктів (а.с.129-131).
Додатково, з матеріалів справи вбачається, що Оператор пройшов навчання і стажування по зважуванню автомобілів на пересувному ваговому комплексі, про що отримав відповідний сертифікат, який був дійсний до 31.12.2021 (а.с.128).
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що зважування Транспортного засобу позивача на ваговому комплексі ТОВ-1 здійснено в законодавчо встановлених рамках.
Відтак, усі доводи ФОП про наявність сумніву в правильності проведеного зважування не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.
Решта доводів скаржника на спірні відносини не впливають та висновки суду першої інстанції по суті спору не змінюють.
Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю – змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Рішенням Європейського Суду з прав людини (далі– ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).
Частина четверта статті 317 КАС передбачає, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що Постанова є законною та обґрунтованою.
Попри це, застосувавши норми пункту 22.5 ПДР, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про те, що відсутність у позивача дозволу на перевезення ним подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм обумовлено тим, що законодавством України не передбачено видання такого.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що Транспортний засіб в силу приписів пункту 4 Правил є великоваговим, то для руху такого, згідно з частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.
Пунктами 31, 35 Правил визначено, що видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та подання документів, необхідних для його отримання, переоформлення, видачі дубліката та анулювання, здійснюються через центр надання адміністративних послуг.
Підставою для відмови у видачі дозволу є:
подання перевізником не у повному обсязі документів, необхідних для одержання дозволу;
виявлення в документах, поданих перевізником, недостовірних відомостей.
У разі відмови у видачі дозволу, плата за його оформлення повертається.
З аналізу викладених норм вбачається, що жодних виключень, застережень чи обмежень у видачі дозволів за ознакою подільності чи неподільності вантажу, що перевозиться, Правила не містить.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що позивач звертався в установленому законодавством порядку до уповноваженого підрозділу Національної поліції для отримання дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм чи отримав відмову у видачі такого.
Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що ФОП, всупереч вимогам Правил та частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, не виконано обов`язку щодо звернення до уповноваженого органу з метою отримання відповідного дозволу, а рух великовагового Транспортного засобу здійснювався без такого, відповідальність за що передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції з цих підстав, виклавши її в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 12 травня 2022 року.