ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5429/21  Номер провадження 22-ц/814/708/22	Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Пікуля В.П., Хіль Л.М.
імена (найменування) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»
відповідач:   ОСОБА_1 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»
на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 08 грудня 2021 року у складі судді Миронець О.К.
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2021 року представник ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 27811,20 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 12.01.2019 року був укладений кредитний договір № 797988109 за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 6970 грн. зі сплатою 9,01 % від суми кредиту.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 797988109.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 797988109.
Зазначив, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 29.09.2021 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 27811,20 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 6969,26 грн., заборгованість за відсотками - 3294,4 грн., заборгованість з пені та штрафів - 17547,54 грн., а також судові витрат в сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7598,65 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6970 грн., заборгованості за відсотками - 628,65 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» понесені судові витрати з сплати судового збору в розмірі 630,55 грн. та 2500 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 2500 гривень витрат на правову допомогу.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням матеріального права.
Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
  Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 12.01.2019 року був укладений кредитний договір № 797988109 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 6970 грн., строком на 11 днів зі сплатою 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 9-11).
24.01.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору № 797988109 від 12.01.2019 р., відповідно до якої, сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позивальника, продовжено строк на який був наданий кредит за договором № 797988109 від 12.01.2019 р. на 30 днів. Починаючи з 23.01.2019 р. позичальник сплачує за користування кредитом 1,63 % в день від суми кредиту (а. с. 13).
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1  за кредитним договором № 797988109 (а. с. 34-39, 47-49). 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
До предмета доказування у даній справі у тому числі входили обставини відступлення права вимоги за кредитним договором від 12.01.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який є первісним кредитором, до ТОВ «Таліон Плюс» на що посилався позивач. 
Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
Як передбачено статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зі змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.
Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.
Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.
Як передбачено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» надано довідку від 02.07.2021 року вих. № 17/07 адресовану за місцем вимоги, у відповідності до якої не можливо встановити достовірно обставини відступлення права вимоги. Дана довідка не містить відомостей щодо умов відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» (а. с. 33).
Окрім цього, довідка підписана представником за довіреністю Сухорукова Х., проте повноваження цієї особи не підтверджені, довіреність не надана.
В матеріалах справи відсутній договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 12.01.2019 р.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Місцевий суд не мав можливості з`ясувати дані обставини у судовому засіданні, оскільки представник позивача в судові засідання, призначені на 08.11.2021 та 08.12.2021 не з`явилявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права  вимоги  до  ТОВ «Таліон Плюс»  за  кредитним договором від 12.01.2019 р. не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції, не приймає докази відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 12.01.2019 р., згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, які надані як додаток до апеляційної скарги, так як позивачем не наведено виняткових обставин за яких він був позбавлений можливості надати даний доказ до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржував, у наданому відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити його без змін, а відтак воно не може бути скасовано в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та відповідному розподілі судових витрат.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч.1 п.1, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:  О.Ю. Кузнєцова

Судді:  В.П. Пікуль

Л.М. Хіль