КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2022 року місто Київ.
Справа 753/1950/2021
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8085/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача                                  Желепи О.В.,
суддів:                                                  Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року (у складі судді Заставенко М.О., повний текст рішення складено 15 березня 2022  року)
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ОСОБА_2, старшого державного виконавця ОСОБА_3., старшого державного виконавця ОСОБА_4., начальника відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних і адміністративних справ Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5, ОСОБА_6 , в якому просила суд: 
- стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на свою користь завдану моральну шкоду по 36 000 грн. з кожного, з ОСОБА_3 - 18 000 грн., та з ОСОБА_4 - 1 000 грн.;
- за порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», службову недбалість, службовий підлог, звільнити із займаних посад ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а до ОСОБА_4 застосувати адміністративне стягнення у вигляді догани.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в впровадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 753/2464/20 за позовом медичних працівників СКС «Перемога» до ОСОБА_1  про захист честі, гідності та ділової репутації. Незважаючи на те, що заочне рішення суду у вказаній справі було скасовано, однак працівниками канцелярії суду було видано виконавчий лист, в якому зазначено про набрання ним законної сили. Державні виконавці на підставі вказаного виконавчого листа, незаконно відкрили виконавче провадження без повного комплекту необхідних документів, а після постановлення ухвали про повернення виконавчих листів, у порушення встановлених строків, винесли постанови про закриття виконавчих проваджень. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, звільнення та застосування адміністративного покарання, - відмовлено.
Не погодившись з рішенням, позивач ОСОБА_1 01 червня 2022 року  подала апеляційну скаргу, в якій просила про скасування рішення та задоволення її позову.
В скарзі вказує на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.
Вказує на упередженість судді по відношенню до позивача та порушення нею розумних строків розгляду справи.
Зазначає, що підпис судді в постанові підроблений, доказом чого слугує дійсний підпис наявний в матеріалах справи.
В скарзі зазначає, що державні виконавці ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 неправомірно відкрили провадження, не отримавши належних документів.
Вказує на те, що моральна шкода була доведена медичними документами, які були надані судді на ознайомлення без права долучати до справи, як конфіденційні.
05 липня 2022 року до суду надійшли заперечення по справі від представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить залишити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вказує на те, що дане рішення є об`єктивним, обґрунтованим та ухвалено відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що викладені у апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди сторони скаржника з ухваленими у справі судовими рішенням.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини. 
У лютому 2020 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 753/2464/20 від 30.04.2020 заявлені позовні вимоги задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_7 на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 в листах - зверненнях на ім`я директора санаторію ОСОБА_10 від 13.12.2019 № 84, № 79/1 від 11.12.2019, № 85 від 16.12.2019 щодо звинувачень заступника директора з медичної частини ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) в злочинних діях з ненадання їй рентгенівської плівки її матері, службовому підлозі, розповсюдженні брехливої інформації, навмисному завданні шкоди здоров`ю її матері, в тому числі шляхом тортур, твердженні, що ОСОБА_7 повинна бути звільнена з посади за порушення присяги, позбавлена кваліфікації та звання лікаря, в тому числі, за повідомлення неправдивої інформації в поліцію щодо перешкоджання госпіталізації ОСОБА_12 . Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_7 неправдиву інформацію шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС "Перемога", а також усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС "Перемога". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 2000 грн. Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_8 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 в листі - зверненні на ім`я директора санаторію ОСОБА_10 № 79/1 від 11.12.2019, щодо звинувачень в службовій недбалості та брехні. Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_8 неправдиву інформацію шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС "Перемога", а також усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС "Перемога". Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_9 на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену   ОСОБА_1 в присутності свідків, стосовно звинувачення у розповсюдженні пліток. Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_9 неправдиву інформацію шляхом усної заяви - вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 2522,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 1681,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_9 судовий збір в розмірі 1681,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
28.05.2020 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.06.2020 відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.07.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2020 закрито, як помилково відкрите. 
09.07.2020 ОСОБА_1 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, у задоволенні якої ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В. від 15.07.2020 відмовлено. 
27.07.2020 представник позивачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 подав до Дарницького районного суду м. Києва заяву про видачу рішення, що набрало законної сили та виконавчого листа. 
29.07.2020 адвокат ОСОБА_6 отримав завірену копію рішення та сім виконавчих листів.
ОСОБА_1 29.07.2020 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення. 
Постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В. від 05.10.2020 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2020 скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2020 по справі № 753/2464/20 за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1   про захист честі, гідності та ділової репутації, справу призначено до розгляду.
09.12.2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва повернуті до суду виконавчі листи № 753/2464/20 за позовною заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1   про захист честі, гідності та ділової репутації без виконання на вимогу суду у зв`язку із скасуванням заочного рішення у справі №753/2464/20.
Разом з тим, з копій матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що отримавши в суді виконавчі листи, адвокат ОСОБА_6 27.10.2020 звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявами про відкриття виконавчих проваджень. 
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 13.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63468967 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 судового збору у розмірі 1 681,60 грн.
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63468501 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 2 00,00 грн.
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63465638 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 судового збору у розмірі 2 522,40 грн.
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63463346 про стягнення з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_8 судового збору у розмірі 1 681,60 грн. 
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63467082 про зобов`язання ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_9 неправдивої інформації шляхом усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога».
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_3 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63467403 про зобов`язання ОСОБА_1  спростувати поширену відносно ОСОБА_8 неправдивої інформації шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС «Перемога».
Постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ОСОБА_4 від 15.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63467844 про зобов`язання ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_7 неправдивої інформації шляхом направлення листів до Міністерства соціальної політики України та керівництва СКС «Перемога», а також усної заяви-вибачення на загальних зборах медперсоналу СКС «Перемога».
З копій виконавчих листів вбачається, що вони були видані 29.07.2020, у них міститься відмітка суду, що рішення набрало законної сили 02.07.2020, стоїть підпис судді та міститься гербова печатка суду, виконавчі листи повністю відповідають вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». 
Таким чином, у державних виконавців підстави для повернення стягувачу виконавчих документів без прийняття до виконання були відсутні. 
Також судом було встановлено, що з матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що після постановлення ухвали Дарницьким районним судом м. Києва про повернення виконавчих листів та направлення її до Дарницького РВ ДВС у м. Києві, державними виконавцями були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень. 
 
За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).
Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).
При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час проведення виконавчого провадження необхідно виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.
 
Суд встановив, що позивачем, у порушення зазначених норм права,  позовних вимог до держави України в особі відповіднихорганів державної виконавчої служби не заявлено. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачами протиправних дій та доказів прямого причинного зв`язку між такими діями та заподіяною шкодою.
 
Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги в частині упередженості судді, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що вони є недоведеними та ґрунтуються лише на припущеннях позивача, яка не подавала заяву про відвід судді під час розгляду справи районним судом. Відповідно до протоколу судового засідання від 17 лютого 2022 року, на який позивач не подавала зауваження, вона не заявляла відвід судді.
Доводи апеляційної скарги про порушення суддею розумних строків розгляду справи не впливають на законність рішення суду.
Доводи скарги в частині підроблення підпису судді на постанові, що позивач встановила шляхом порівняння підписів судді на процесуальних документах є недоведеними, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини.
Доводи апеляційної скарги про те, що державні виконавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірно відкрили провадження, не отримавши належних документів, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне:
 
Пунктом першим частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що відповідно до цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною третьою статті 431 Цивільного процесуального кодексу України (далі - Кодекс) передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами, та мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.
Частиною 3 статті 4 Закону визначено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Статтею 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті З цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Суд вірно встановив, що виконавчі листи № 753/2464/20 від 29.07.2020 відповідали вищезазначеним вимогам, а тому державними виконавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правомірно винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 63463346,63465638,63467082, 63467403, 63467844, 63468501, 63468967.
Також, суд вірно встановив, що на час відкриття виконавчих проваджень не існували обставини, які відповідно до вимог закону "Про виконавче провадження" могли бути підставою для відмови у відкритті виконавчих проваджень. 
Так, ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В. від 05.10.2020 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано строк для усунення  недоліків. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2020 скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2020 по справі № 753/2464/20 за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1   про захист честі, гідності та ділової репутації, справу призначено до розгляду.
Тобто, скасовано заочне рішення було після відкриття виконавчих проваджень державними виконавцями.
09.12.2020 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва повернуті до суду виконавчі листи № 753/2464/20 за позовною заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1   про захист честі, гідності та ділової репутації без виконання на вимогу суду у зв`язку із скасуванням заочного рішення у справі №753/2464/20.
Після чого, правомірно відкриті виконавчі провадження були закінчені , а виконавчі листи повернуті до суду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що спричинення моральної шкоди було доведено медичними документами, колегія суддів не приймає з огляду на те, що подані позивачем медичні картки доводили лише стан здоров`я останньої, але для покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на державу, а тим більше на тих виконавців до яких позивач подала позов, їй необхідно було довести наявність в діях останніх протиправної поведінки та прямий причинний зв`язок між такими діями та її моральними стражданнями, тобто, що погіршення її стану здоров`я безпосередньо пов`язане з неправомірною поведінкою. 
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини другої, частиною четвертою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.
Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.
Підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.
Погіршення стану здоров`я на підтвердження якого позивачем була надана амбулаторна картка не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди за недоведеності протиправної поведінки, та прямого причинного зв`язку між діями посадових осіб та погіршенням стану здоров`я.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги .
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 382- 384, 389 ЦПК України,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                                            О.В. Желепа
 
Судді                                                                                                    
                                                                        В.А. Кравець

                                                                                                         О.Ф. Мазурик