ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року 

м. Київ
справа №826/2653/17
адміністративне провадження № К/9901/33878/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року (головуючий суддя Епель О.В., судді - Карпушова О.В., Степанюк А.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транзас Україна» до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головне управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транзас Україна» (далі - ТОВ «Транзас Україна») звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - ДПС України), яка є правонаступником Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головне управління ДФС у Миколаївській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльності ДФС України щодо не збільшення та не відображення в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4; зобов`язати відповідача збільшити та відобразити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не збільшення та не відображення в системі електронного адміністрування ПДВ суми, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4.
Зобов`язано ДФС України збільшити та відобразити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4.
Стягнуто на користь ТОВ «Транзас Україна» за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України судові витрати у розмірі 4000 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПС України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відмовлено.
26 жовтня 2020 року ДПС України звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної постанови суду апеляційної інстанції про задоволення адміністративного позову, в якій просила скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ «Транзас Україна» на рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без задоволення, а оскаржуване ним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року - без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року у задоволенні заяви ДПС України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відмовлено і залишено її в силі.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду апеляційної інстанції у справі, ДПС України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву відповідача про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року за нововиявленими обставинами задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, предметом судового розгляду у цій справі була бездіяльність контролюючого органу щодо не збільшення та не відображення в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не збільшення та не відображення в системі електронного адміністрування ПДВ суми, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4. Зобов`язано ДФС України збільшити та відобразити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку ТОВ «Транзас Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 2700000 грн, сплачену згідно з платіжними дорученнями від 16 червня 2016 року №2 та №4.
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПС України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відмовлено.
26 жовтня 2020 року ДПС України подала до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 826/2653/17.
На обґрунтування вказаної заяви контролюючий орган послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 липня 2020 року у справі № 804/4602/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі міста Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, в якій суд відступив від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 6 квітня 2004 року № 8/140, щодо виконання платником податків його податкових зобов`язань, що на думку контролюючого органу є підставою для перегляду судового рішення у справі № 826/2653/17 за нововиявленими обставинами.
На переконання ДПС України, Велика Палата Верховного Суду у справі № 804/4602/16 висловила правову позицію, згідно якої саме у платника податків, а не у відповідного державного органу існували договірні відносини із банком, цей банк в даному випадку надав платнику податків відповідні банківські послуги, як контрагент за господарським договором про банківське обслуговування. Позивач був вільний у виборі відповідного контрагента (банку) для здійснення зберігання та переказів його коштів, а тому не виконання своїх обов`язків банком-контрагентом відноситься до комерційних ризиків позивача, і не може бути перекладено на державу. 
Таким чином, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 361 КАС України, ДПС України вказала, що ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 1 липня 2020 року у справі № 804/4602/16 є підставою для перегляду судового рішення у справі № 826/2653/17 за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року у задоволенні заяви ДПС України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відмовлено.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що не існує обставин, з якими положення частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, пункту 1 цієї частини, пов`язують можливість перегляду судового рішення у справі № 826/2653/17 за нововиявленими обставинами. При цьому, Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив, що зміна правової позиції (Верховного Суду) щодо застосування норм права та/чи інакший результат оцінювання фактичних обставин і вирішення спору (на прикладі іншої справи) подібно до зміни нормативно-правового регулювання не може вважатися нововиявленою обставиною й не впливає на раніше ухвалені судові рішення (в іншій судовій справі), які набрали законної сили.
Крім того, судом зазначено про те, що рішення Великої Палати Верховного Суду від 1 липня 2020 року у справі № 804/4602/16, на яке посилається заявник, ухвалено за інших обставин справи та щодо іншого спору і лише опосередковано стосується застосування деяких законодавчих приписів, які також були застосовані й апеляційним судом при розгляді цієї справи.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, враховуючи наступне.      
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною другою статті 361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Частиною третьою вказаної статті визначено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
За приписами частини четвертої 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Істотними обставинами є фактичні дані (явища, події, факти або сукупність умов), що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Тобто, це обставини, які впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення. При цьому, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи. 
Водночас, зміна правової позиції суду щодо застосування норм права або інший результат оцінювання фактичних обставин і вирішення спору в іншій справі не може вважатися нововиявленою обставиною й не впливає на раніше ухвалені судові рішення, які набрали законної сили.
За вказаних обставин, посилання ДПС України на постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 липня 2020 року у справі № 804/4602/16, не є підставою у розумінні наведеної вище норми, а саме частини другої статті 361 КАС України, для перегляду постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року за нововиявленими обставинами.
Оскільки податковий орган не навів, передбачених статтею 361 КАС України, підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок Шостого апеляційного адміністративного суду про відмову у задоволення заяви ДПС України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду апеляційної інстанції від 22 травня 2019 року.
Посилання ДПС України у касаційній скарзі на те, що факт ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанови від 1 липня 2020 року у справі № 804/4602/16 повністю підпадає під визначення пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, а тому є підставою для перегляду судового рішення у справі № 826/2653/17 за нововиявленими обставинами, є помилковим тлумаченням скаржником, враховуючи наведені вище положення процесуального закону та спростовується висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у мотивувальній частині цієї постанови.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що Шостим апеляційним адміністративним судом при постановленні ухвали від 2 лютого 2021 року не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви. Усі інші доводи та міркування, викладені у касаційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341   цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач             О.В.Білоус
Судді                     Н.Є.Блажівська
                                                                                          І.Л.Желтобрюх