ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року		Справа № 300/3925/21 пров. № А/857/3128/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року (суддя Тимощук О.Л., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (далі - УСБУ, СБУ відповідно) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність начальника УСБУ щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 31.12.2020 по 14.05.2021;
стягнути з УСБУ на користь ОСОБА_1  грошове забезпечення (заробітну плату) за час проходження служби в розпорядженні за посадою першого заступника начальника УСБУ (далі - Посада) в період з 31.12.2020 по 14.05.2021;
зобов`язати УСБУ здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з військової служби та компенсації за невикористані 93 дні відпустки із розрахунку всієї суми грошового забезпечення з відповідними доплатами, яка мала бути виплачена військовослужбовцю, а не лише із суми посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та виплати на користь позивача вказану різницю коштів;
стягнути з УСБУ на користь ОСОБА_1  середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки належних позивачу виплат при звільненні з військової служби - заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 31.12.2020 по 14.05.2021 та повної суми одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористані 93 дні відпусток..
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таке скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що йому протиправно не виплачено грошове забезпечення за час проходження ним служби в розпорядженні в період з 31.12.2020 по 14.05.2021, а також в неналежному розмірі виплачена одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані 93 дні відпустки здійснені, виходячи із розрахунку розміру  невиплаченого грошового забезпечення. Вважає, що через не проведення на момент звільнення належного розрахунку, має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки належних до виплати сум.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог скаржника.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 15.03.1996 проходив військову службу на різних посадах в органах СБУ.
У зв`язку з оскарженням позивачем в судовому порядку звільнення зі служби в органах СБУ, Івано-Франківський окружний адміністративний суд за результатом розгляду справи №300/623/20 прийняв рішення від 30 грудня 2020 року (далі - Рішення суду), залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, згідно якого: визнано протиправним і скасовано наказ СБУ «По особовому складу» від 16.01.2020 №51-ОС/дск (далі - Наказ №51-ОС) в частині звільнення з військової служби ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ УСБУ від 21.02.2020 № 29-ОС/дск (далі - Наказ №29-ОС) щодо виключення ОСОБА_1 із списків особового складу; поновлено ОСОБА_1 на військовій службі у розпорядженні начальника УСБУ за Посадою; стягнуто з УСБУ на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22.02.2020 по 30.12.2020 у розмірі 273352,29 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
На виконання Рішення суду, головою СБУ прийнято наказ від 30.01.2021 № 97-ОС/дск (далі - Наказ №97ОС/дск), яким ОСОБА_1 поновлено на військовій службі у СБУ, у розпорядженні начальника УСБУ за Посадою з 22.02.2020 (а.с.56).
05.04.2021 позивач звернувся до відповідача з рапортом №1065 в якому, серед іншого, просив повідомити причину невиплати йому грошового забезпечення за січень-березень 2021 року (а.с.21).
У відповідь на вказаний рапорт УСБУ повідомило позивача, що згідно з Наказом №97-ОС/ДСК ОСОБА_1 поновлений на військовій службі та вважається таким, що перебуває у розпорядженні начальника УСБУ. Оплачуваний термін розпорядження закінчився 21.10.2018, тому відсутні підстави для виплати грошового забезпечення за січень-березень 2021 року (а.с.22).
У подальшому, голова СБУ 16.04.2021 прийняв наказ «По особовому складу» №497-ОС/дск (далі - Наказ №497-ОС/дск), яким полковника ОСОБА_1 звільнено  з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «в» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі - Закон № 2232-XII) у запас СБУ (а.с.57).
Начальник УСБУ 14.05.2021 прийняв наказ «По особовому складу» №60-ОС/дск (далі - Наказ №60-ОС/дск), яким позивача виключено зі списків особового складу, з 14.05.2021 (а.с.58).
Також даним наказом призначено виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 27 календарних років служби, грошову компенсацію за 3 невикористані дні щорічної основної відпустки за 2019 рік, за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2020 рік та за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік.
Позивач, не погоджуючись із невиплатою грошового забезпечення за час проходження ним служби в розпорядженні в період з 31.12.2020 по 14.05.2021, а також невиплатою одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані  дні відпустки з урахуванням усієї суми грошового забезпечення з додатковими видами грошового забезпечення та стверджуючи про наявність права на стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення у зв`язку з несвоєчасним нарахуванням зазначених виплат, звернувся до суду з цим позовом.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» (далі - Закон №2229-XII)СБУ - це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
Статтею 2 Закону №2229-XII визначено завдання СБУ. Так, на СБУ покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.
До завдань СБУ також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2229-XII умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями СБУ визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.
Окрім цього, порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу СБУ, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період, визначає «Положення проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затверджене Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007 (далі - Положення).
Вказане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі безпеки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Водночас, механізм реалізації вимог Положення визначає «Інструкція про організацію виконання Положення проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затверджена наказом СБУ від 14.10.2008 №772 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 31.12.2008 за № 1323/16014 (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 43 Положення військовослужбовці СБУ призначаються на штатні посади (крім випадків, передбачених цим Положенням) їх прямими начальниками в порядку, що встановлюється Головою СБУ.
Порядок зарахування військовослужбовців СБУ у розпорядження прямих начальників визначений пунктом 48 Положення.
Так, зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови СБУ - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при СБУ допускається, серед іншого, у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців (підпункт б пункту 48 Положення);
У пункті 4.9 Інструкції надано визначення зарахуванню військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників.
Так, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.
Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку.
Відповідно до пункту 48 Положення військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.
Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.
Щодо невиплати позивачу-апелянту грошового забезпечення за період з 31.12.2020 по 14.05.2021, суд звертає увагу не таке.
Так, порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ регулює «Інструкція про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України», що затверджена Наказом Центрального управління СБУ від 10.04.2018 №515/дск від 10.04.2018 (далі - Інструкція №515/дск).
Відповідно до пункту 2 глави 1 Розділу IV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими пунктом «в» - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування в розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли строки не визначені - протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядженні.
Відповідно до абзацу 3 пункту 6 глави 1 Розділу IV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск після закінчення строків перебування в розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках коли такі строки не визначені - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.
У разі прийняття Головою СБУ рішення про виплату грошового забезпечення воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються по особовому складу (абзац 4 пункту 6 глави 1 Розділу IV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск).
З матеріалів справи видно та не заперечується сторонами, що термін перебування позивача в розпорядженні закінчився 21.10.2018, у зв`язку з чим начальником УСБУ 05.11.2018 складений та поданий на розгляд керівництва СБУ мотивований рапорт щодо продовження виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с.111-112).
Однак за результатами опрацювання вказаного рапорту начальником УРОС СБУ підготовлено доповідну записку від 19.11.2018 №11/2-9893/дск, яка затверджена заступником Голови СБУ, в якій вказано, що для вирішення питання щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , необхідно прийняти остаточне рішення щодо його призначення або звільнення з військової служби в установленому порядку (а.с. 109-110).
Таким чином, доводи позивача щодо бездіяльності начальника УСБУ щодо невиплати йому грошового забезпечення є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідачем вчинено дії щодо виплати позивачу грошового забезпечення у спосіб, визначений абзацом 3 пункту 6 глави 1 Розділу IV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск, зокрема складено та скеровано до СБУ рапорт щодо подальшої виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення після спливу шести місяців перебування його у розпорядженні. Правом щодо самостійного прийняття рішення щодо подальшої виплати останньому грошового забезпечення відповідач не наділений.
При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, дії чи бездіяльність Голови СБУ щодо неприйняття в подальшому на підставі рапорту начальника УСБУ рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення не є предметом цього спору та не можуть оцінюватися в межах розгляду цієї справи.
Відносно доводів позивача про те, що на виконання рішення суду у справі №300/34/20 відповідач зобов`язаний виплатити йому грошове забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020, то необхідно зазначити, що у справі №300/34/20 позивач оскаржував наказ Голови СБУ від 07.03.2018 № 327-ОС про звільнення його із Посади та зарахування в розпорядження, поновлення його на Посаді, поновлення його на Посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; визнання протиправною бездіяльність СБУ та УСБУ щодо не призначення на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду протягом часу із 07.03.2018 до дати ухвалення судового рішення; зобов`язання СБУ та УСБУ призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на час звільнення посаду або на ступінь нижчу посаду; визнання протиправними дії СБУ та УСБУ, спрямовані на звільнення позивача з військової служби; зобов`язати СБУ залишити без задоволення подання від 03.01.2020 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби; зобов`язати УСБУ відкликати подання від 03.01.2020 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі №300/34/20 (далі - Рішення суду-1) позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СБУ щодо непризначення ОСОБА_1 на рівнозначну або на ступінь нижчу посаду на публічну службу в органах СБУ. Зобов`язано СБУ призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду. Зобов`язано УСБУ нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 22.10.2018 по 21.02.2020 включно. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року(далі - Постанова суду) апеляційну скаргу СБУ задоволено частково. Рішення суду-1 в частині зобов`язання СБУ призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання СБУ призначити ОСОБА_1 на рівнозначну займаній на момент виведення у розпорядження або на ступінь нижчу посаду відмовлено. В решті Рішення суду-1 залишено без змін.
На час ухвалення оскаржуваного рішення суду постановою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року Рішення суду-1 та Постанову суду скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.   
Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані у розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.
Тобто чинною на час виникнення спірних відносин Інструкцією №515/дск передбачалася виплата грошового забезпечення військовослужбовцю, який перебуває в розпорядженні лише протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження. Для продовження виплати такого грошового забезпечення необхідним було рішення Голови СБУ
Таким чином, припинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснено на законних підставах та у спосіб передбачений нормами чинного законодавства, тобто після закінчення шести місяців з дня зарахування позивача у розпорядження та незатвердження головою СБУ рапорту керівника УСБУ щодо продовження виплати грошового забезпечення.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності начальника УСБУ щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 31.12.2020 по 14.05.2021 та стягнення з відповідача такого грошового забезпечення є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні скаржника з військової служби та компенсації за невикористані 93 дні відпустки із розрахунку всієї суми грошового забезпечення з відповідними доплатами та виплати на користь позивача вказаної різниці коштів, то з урахуванням вище встановлених обставин справи необхідно вказати, що  пунктом 4 глави 1 розділу V «Виплати компенсаційного характеру»  Інструкції №515/дск одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення.
Оскільки після спливу шести місяців з дня зарахування ОСОБА_1 в розпорядження, не погоджено рапорт начальника УСБУ та, відповідно до абзацу 3 пункту 6 глави 1 Розділу IV «Правила виплати грошового забезпечення» Інструкції №515/дск, не видано відповідне рішення Голови СБУ щодо подальшої виплати його грошового забезпечення, виплата щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, станом на час звільнення позивача нарахуванню не підлягали.
Відтак, оскільки станом на час звільнення додаткові види грошового забезпечення позивачу не виплачувалися, розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні відпустки правомірно здійснювався без урахування таких додаткових видів грошового забезпечення.
Також зважаючи на те, що в межах розгляду цієї справи судом не встановлено невиплату відповідачем ОСОБА_1 належних йому на момент звільнення сум, відсутні підстави для стягнення з УСБУ на користь позивача середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки належних виплат при звільненні з військової служби.
За наведених підстав та вказаних правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні відмовив.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 19 квітня 2022 року.