П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/815/20	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                         головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
                    
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (надалі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 06.02.2020 №00001273201 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 17  000 грн..
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що спірним рішенням до неї безпідставно застосовано штраф за факт продажу алкогольного напою 07.12.2019 року без наявності відповідної ліцензії, оскільки   реалізацію алкогольних напоїв вона здійснювала на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №14090308201800883 строком дії з 07.12.2018 року до 07.12.2019 року. Посилаючись на статті  253,  254 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що строк дії зазначеної ліцензії становить з 07.12.2018 до 07.12.2019 включно, а тому вона правомірно здійснювала реалізацію алкогольних напоїв 07.12.2019, який є останнім днем строку дії ліцензії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, яке було ухвалено в порядку письмового провадження без виклику сторін, адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України колегія суддів здійснює апеляційний перегляд справи в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, позивачу було видано ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями № 14090308201800883 строком дії з 07.12.2018 року до 07.12.2019 року.
На підставі наказу від 17.01.2020 року №123 «Про проведення фактичної перевірки», направлень на перевірку від 17.01.2020 року № 112/14-29-01 та №11/14-29-01 посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пальним.
За результатами вказаної перевірки складено акт від 17.01.2021 року №2/14-29-32-01/ НОМЕР_1 , згідно з яким під час перевірки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії 07.12.2019 року, що є порушенням вимог    статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»   (далі - Закон № 481/95-ВР) у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
На підставі зазначеного акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення - рішення від 06.02.2020  року № 00001273201, яким застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 17 000 грн.
Не погодившись із правомірністю застосування такої штрафної санкції, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нормами міжнародного та національного законодавства встановлено, що останнім днем дії ліцензії, є саме той день, який вказано в терміні дії ліцензія як останній, а тому висновки контролюючого органу про здійснення позивачем 07.12.2019 року торгівлі алкогольними напоями без ліцензії є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон №481-95-ВР) визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому  Законі  видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до ч.12  ст.15 Закону №481/95-ВР  роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно ч.17  ст.15 Закону №481/95-ВР  ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі державної податкової служби, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.
Як вбачається з матеріалів справи, у позивача станом на 23.10.2015 року була ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АЕ №484121 (реєстраційний номер 4-21-21-64-06761) терміном дії якої з 23.10.2014 року до 23.10.2015 року.
Законом №481/95-ВР  не передбачено норми, яка б встановлювала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом, з метою застосування цього  Закону.
Відповідно до ч.6  ст.7 КАС України  у разі відсутності  закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує  закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого  закону  суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Отже, приписами ч.1  ст.251 ЦК України  передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2  ст.251 ЦК України).
Згідно  ст.252 ЦК України  строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).
Частиною 1  ст.254 ЦК України  визначено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Також, згідно ч.1 ст.3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом ст.2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до ч.2 ст.4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що останнім днем дії ліцензії серії № 14090308201800883, виданої позивачу, є 07.12.2019 року, а тому висновки ГУ ДПС про здійснення позивачем 07.12.2019 року торгівлі алкогольними напоями без ліцензії є безпідставними та необґрунтованими.
Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиція щодо строку дії ліцензії, викладеної в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи не стосуються обставин даної справи і тому правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.