П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/7788/21-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
26 травня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просила:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Державної казначейської служби України, допущені нею при розгляді заяви (звернення) ОСОБА_1 від 25.03.2021 року;
- зобов`язати Державну казначейську службу України надати обґрунтовану та повну відповідь на заяву (звернення) ОСОБА_1 від 25.03.2021 року;
- зобов`язати Державну казначейську службу України на підставі ст. 382 КАС України подати у місячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі, звіт про виконання цього судового рішення.
18.11.2021 та 23.11.2021 позивачем подано заяву, у якій остання просить закрити провадження в частині позовних вимог зобов`язального характеру, у зв`язку із її відмовою від позову. Обґрунтовуючи подану заяву, позивач зазначила, що, відповідачем після відкриття провадження у даній справі, було самостійно усунуто порушення за наслідком розгляду заяви позивача та надано відповідь на її заяву від 25.03.2021.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 закрито провадження у справі № 120/7788/21-а за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Стягнуто з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень).
Не погоджуючись із вказаною ухвалою в частині закриття провадження у справі щодо вимоги про визнання дій та бездіяльності протиправною та стягнення з відповідача на користь витрат на професійну правничу допомогу, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила її скасувати та направити справу зазначеній частині для продовження розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення з цим позовом до суду є протиправність дій/бездіяльності відповідача допущених при розгляді заяви позивача від 25.03.2021, а саме надано неповну відповідь.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що провадження у справі підлягає закриттю, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом. Суд першої інстанції прийняв відмову як таку, що не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси та вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Державної казначейської служби України надати обґрунтовану та повну відповідь на заяву (звернення) ОСОБА_1 від 25.03.2021 року та зобов`язання Державної казначейської служби України на підставі ст. 382 КАС України подати у місячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі, звіт про виконання цього судового рішення. При цьому, суд вважає, що в межах заявлених вимог, відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання бездіяльності/дій суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що понесені позивачем витрати в сумі 5000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та завищеними, тому заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 1000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно з частиною першою статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав: 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно - правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили; 7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Отже, наявність хоча б однієї з вказаних обставин є підставою для закриття провадження у справі.
Суд зазначає, що кожна із сторін у справі наділена правом заявити клопотання про закриття провадження у ній.
Таке клопотання повинно бути належним чином обґрунтованим, а підстави, з яких провадження має бути закрите, відповідати вимогам статті 238 КАС України.
Згідно ст.166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Як вбачається з поданого позову способом судового захисту позивач обрала зобов`язання Державної казначейської служби України надати обґрунтовану та повну відповідь на заяву (звернення) ОСОБА_1 від 25.03.2021 року.
Матеріалами справи підтверджено, що предметом спірних правовідносин є протиправність дій/бездіяльності відповідача допущених при розгляді заяви позивача від 25.03.2021, а саме надано неповну відповідь. 
У розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.
Судом встановлено, що відповідачем 04.11.2021 листом № 5-11-11/22847 надано вичерпну відповідь на заяву позивача від 25.03.2021, тобто відповідач самостійно усунув обставини, які слугували підставою для звернення до суду з цим позовом. 
При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в межах заявлених вимог, відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання бездіяльності/дій суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
З огляду на викладене колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі з підстав п.8 ч.1 ст. 238 КАС Україини, оскільки суб`єктом владних повноважень виправлено порушення у справі щодо надання неповної відповіді.
В свою чергу, посилання апелянта на постанову ВП ВС від 19.03.2019 по справі №800/369/17, якою суд визнав протиправну бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит, судова колегія вважає безпідставним, оскільки фактичні обставини справи, на яку посилається позивач не є подібними обставинам, які розглядаються у цій справі.
Таким чином, оскільки оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень шляхом надання вичерпної відповіді на заяву позивача від 25.03.2021, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Надаючи оцінку правомірності стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Як слідує з матеріалів справи, в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 29 від 14.07.2020, квитанцію від 18.11.2021 про сплату позивачем 5000 грн.
14.07.2020 між позивачем та адвокатом Арустамян Анаїт Едвардівною укладено договір про надання правової допомоги № 29, предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у будь-якому статусі: позивача, відповідача, третьої особи, свідка, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, потерпілого, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом вказаного договору гонорар це винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги, який складається з суми вартості послуг, які узгоджені сторонами, а саме: консультування 500 грн., складання заяв по суті справи (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь, пояснення 2000-4000 грн. (визначається адвокатом самостійно),
Як вбачається із квитанції від 18.11.2021 позивачем сплачена сума гонорару адвокату в розмірі 5000 грн.
Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що понесені позивачем витрати в сумі 5000.00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та завищеними, а тому не підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. 
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, судом першої інстанції врахововано обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності.
Судом першої інстанції звернуто увагу на тому, що відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень та КП "ДСС, позивачем до Вінницького окружного адміністративного суду подано значну кількість позовних заяв, які стосуються ненаданням Державної казначейської служби України повної відповіді на запити.
Однак, судом першої інстанції не вказано номерів справ, а тому такий висновок суду є нобгрунтованим, що також свідчить про необгрунтованість врахування судом обсягу позовної заяви. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на складність справи та обсяг наданих послуг сума витрат на правничу допомоги, яка є співмірною та підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 2500 грн. 
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проте встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити ухвалу суду першої інстанції шляхом зміни її резолютивної частини. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року змінити.
Абзац другий резолютивної частини ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 викласти у наступній редакції:
"Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень)."
В іншій частині ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 залишити без змін.  
          Постанова суду набирає законної сили відповідно до  ст. 325 КАС України  та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.