П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  727/901/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Одовічен Я.В.   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
26 липня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм  міста Чернівецької міської ради, треті особи: Інспектор з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Семенюк Павло Васильович, Інспектор з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Боднарашек Анатолій Танасійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з  адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування інспекції з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Семенюка Павла Васильовича у справі про адміністративне правопорушення серії СЕ №0025355 від 25.01.2022 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2022 року позовні вимоги задоволено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема, зазначає про те, що з фотофіксації вчиненого позивачем правопорушення чітко видно, що транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку безпосередньо на перехресті, чим порушив  пункт 15.9 (ґ) ПДР. Приймаючи спірну постанову, відповідач діяв відповідно до положень ч.3 ст. 279-1 КУпАП, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення серії СЕ №0025355 від 25.01.2022 року є законною. 
Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
19.07.2022 до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі. 
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання своїх повноважень інспектором з паркування Семенюком П.В. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП України. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 здійснив зупинку транспортного засобу «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті, чим створив перешкоди для інших учасників руху, чим своїми діями порушив п.15.9ґ ПДР. 
Позивач вважає протиправною винесену постанову та зазначає, що 23.11.2021 приблизно об 11 год. 10 хв він керував транспортним засобом «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Головна в м.Чернівці у напрямку Чернівецької міської ради. На момент здійснення фотофіксації він здійснював маневр повороту на вул І.Франка. Перед тим, як повернути на вул.І.Франка, він зупинився для надання переваги у русі автомобілям, які рухалися по вул.І.Франка. В той час поки він надавав перевагу в русі іншим транспортним засобам, інспектором з паркування було вчинено фотофіксацію правопорушення.  
Вважаючи постанову про адміністративне правопорушення серії СЕ №0025355 від 25.01.2022 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП України, протиправно, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП України,  а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду за результатом апеляційного розгляду справи погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.
Статтею 245 КУпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з частиною 3 статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР України) зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
При цьому, згідно із п.1.10 ПДР України зупинка — припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з здійсненням зупинки на перехресті, чим було створено перешкоду для інших учасників руху, чим порушено вимог п.п. «ґ» п. 15.9 Правил дорожнього руху.
Водночас, вина особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано фотознімки із відображенням автомобіля марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 , які, на думку відповідача, містять інформацію про те, що даний транспортний засіб було зупинено із порушенням п. 15.9 «ґ» ПДР.
Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Водночас, колегія суддів зауважує, що долучені до матеріалів справи фотознімки, на які відповідач покликається, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, містять лише фіксацію транспортного засобу позивача, однак з даних фотознімків не можливо встановити, що  автомобіль позивача припарковано на перехресті та створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, як це передбачено ч. 3 ст.122 КУпАП
Колегія суддів дійшла до висновку, що надані відповідачем фотознімки не підтверджують кваліфікацію адміністративного правопорушення за об`єктивною стороною, оскільки не дають можливості встановити, чи перебував автомобіль марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_2 в стані зупинки, стоянки, та чи створював цим перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а, відтак, така кваліфікуюча ознака як порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не доведена відповідачем належними доказами.
Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені ч. 3 статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.
Отже, обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони. Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення настає лише у випадку створення водієм перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху. Дані обставини є обов`язковими для встановлення відповідачем, що в свою чергу ним зроблено не було.
Самі собі фотознімки не є достатнім доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки не дають можливість достовірно встановити наявність усіх обов`язкових кваліфікуючих ознак вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови серії СЕ №0025355 від 25.01.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції без здійснення будь-яких експертних досліджень встановив факт перебування автомобіля позивача в русі в момент здійснення фотофіксації, на думку колегії суддів, не впливає на правильність прийнятого рішення та  не спростовує висновків суду першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.