Ухвала
 
27 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 359/10991/19
 
провадження № 61-3309ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довга Тетяна Сергіївна, про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на ці об`єкти нерухомого майна, визнання права власності на частку у домоволодінні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року    ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним вище позовом. 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від  05  травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 10 вересня 2019 року між ОСОБА_3  та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Тетяною Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за № 2987. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений 10 вересня 2019 року між     ОСОБА_3  та    ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Тетяною Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за № 2988. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Тетяни Сергіївни від 10 вересня 2019 року № 48604647 про державну реєстрацію за     ОСОБА_3  права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 3210500000:09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), що по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У лютому 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження,    ОСОБА_3  подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. 
 
Зазначена касаційна скарга     ОСОБА_3  містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, разом із тим, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року нею було отримано 24 січня 2022 року, не надаючи, при цьому, жодних доказів на підтвердження наведених обставин.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не  є  необмеженими. Від судів вимагається указувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, тому заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням первинної дати отримання копії оскаржуваного судового рішення.
 
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судового рішення, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, у тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.
 
На підтвердження наведених обставин, у разі пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути, а саме: поштовий конверт з трек-номером поштового відправлення, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави та надати їх до суду разом із відповідними доказами.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.    
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян