КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2022 року                                                                                                м. Київ
 
Унікальний номер справи № 757/63887/19-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/661/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони
 
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 Громадська організація «Центр протидії корупції»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , поданими через представника ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року та на ухвалу Печерського районного суду     м. Києва від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Центр протидії корупції» про визнання дій такими, що порушують немайнові права особи, поновлення порушених немайнових прав шляхом зобов`язання вчинити певні дії,
 
в с т а н о в и в :
 
у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернуася до суду з позовом до ГО «Центр протидії корупції», в якому просила визнати такими, що порушують її права на недоторканність особистого і сімейного життя, на використання імені дії ГО «Центр протидії корупції», які полягають у використанні і поширенні імені, та обставин особистого і сімейного життя без її згоди, в мережі Інтернет на сайті «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» (https://pep.org.ua) за адресою: https://pep.org.ua/uk/person/36938, а саме інформації наступного змісту:
« ОСОБА_3 
 Категорія Член сім`ї
 Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 
 Місце народження Донецьк
 Остання посада Iberoglobal Investments 2000 SL, Бенефіціарний власник
 Зв`язки з фізичними особами
 Ім`я Тип зв`язку
ОСОБА_4 батько ІНФОРМАЦІЯ_1-
ОСОБА_5 мати ІНФОРМАЦІЯ_1-
Візуалізація зв`язків
Зв`язки з юридичними особами
Ім`я Тип зв`язку Код
Iberoglobal Investments 2000 SL, Бенефіціарний власник НОМЕР_1  
Візуалізація зв`язків
Досьє:
Відповідно до даних з іспанського реєстру, з 2017 року на фірму Vebelle Royal G SL, яка належить її матері і першій дружині ОСОБА_6 , записана земля та маєток на майже 600 квадратних метрів. З 2012 року співвласником цієї нерухомості є також ОСОБА_7 . Сам будинок був знесений у 2018 році.
За інформацією ЗМІ, сусіди стверджують, що бачили тут чоловіка, схожого на ОСОБА_6 .
Також на ОСОБА_8 в Іспанії зареєстрована фірма Iberoglobal Investments 2000 SL з активами у понад 400 тис євро, яка займається нерухомістю. В обох фірмах (Iberoglobal Investments 2000 SL та Vebelle Royal G SL ) адміністратором зазначений ОСОБА_9 .
Журналісти проекту Радіо Свобода «Схеми» з`ясували, що донька ОСОБА_10 володіє через Iberoglobal Investments 2000 SL чотирма апартаментами у регіоні Малага. Одна із цих квартир знаходиться у комплексі Нercules, ще дві - в комплексі Aloha Playa (витяг 1, витяг 2), а остання - на березі Середземного моря, у будівлі LA PERLA PLAYA (витяг) в Беналмадені.
Документи
Виписки з реєстру компаній
• Іспанська Фірма доньки судді Татькова Iberoglobal Investments 2000 SL
Інші документи
• Розслідування «Схем» про нерухомість судді ОСОБА_6 та наближених осіб        Інші варіації імені
ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .
Просила поновити порушені її права, зобов`язавши ГО «Центр протидії корупції» видалити протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили з сайту «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» (https://pep.org.ua) усієї вище розміщеної інформації про ОСОБА_1                                                     
( https://pep.org.ua/uk/person/36938).
В обґрунтування позову зазначала, що на початку жовтня 2019 року на сайті «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» у мережі інтернет розміщена конфіденційна інформація про неї, а саме її персональні дані, у тому числі дата та місце народження, обставини її сімейного та особистого життя, дані про майновий стан, згоду на розміщення якої вона не надавала. 04.11.2019. звернувшись з письмовою вимогою про припинення порушення немайнових прав шляхом видалення з сайту усієї інформації про неї. Також зазначила, що її батько ОСОБА_4 з 02.11.2019 уже не є  публічною особою. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2021 частково задоволено заяву про стягнення витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь                 ГО «Центр протидії корупції» витрати на правову допомогу в розмірі 21 500 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд в порушення вимог ч. 5 ст. 265 ЦПК України, не встановив зміст спірних правовідносин, не здійснив юридичної оцінки всіх фактичних обставин справи та доводів, а обмежився лише формальним висновками. Судом не враховано, що предметом позову є не визнання інформації недостовірною, а захист немайнового права на використання імені, недоторканність особистого і сімейного життя, а тому наявність порушення зазначених немайнових прав не залежить від того чи була раніше поширена інформація, в якій незаконно використано ім`я особи або поширені відомості про її особисте і сімейне життя. Судом під час ухвалення рішення застосовано закон, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки спростування недостовірної інформації не було предметом позову, а тому ст. 277 ЦК України та положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 застосовані безпідставно, та не застосовано ст. 32 Конституції України, Рішення Конституційного суду України від 20.01.2012, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 270, ч. 1 ст. 271, ч. 2 ст. 272, ч. 3 ст. 273,                     ст. 274, 296, 302 ЦК України, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних»,                   ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», п. 8-12 Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи № 1165, п. 20 постанови  Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009. Уся інформація зібрана та поширена відповідачем на сайті містить її прізвище, ім`я та по батькові, проте дозволу на використанні її прізвища, імені та по батькові вона не надавала, а тому дії відповідача є неправомірними. Судом не враховано, що дії відповідача по використанню та поширенню її прізвища, ім`я та по - батькові на сайті порушують її немайнові права,  передбачені ст. 296 ЦК України. Відомості про наявність або відсутність зв`язку ОСОБА_1 з іспанською юридичною особою Iberoglobal Investments 2000 SL, відомості про події і явища, що відбувалися у діловій сфері позивачки та були пов`язані з даною компанією відносяться до інформації про особисте та сімейне життя (персональні дані), та є конфіденційною інформацією, що може бути поширена лише за згодою позивачки. Висновки суду про відкритість даних щодо компанії Iberoglobal Investments 2000 SL є помилковими, оскільки ці обставини не встановлені судом. Не відповідають обставинам справи і висновок суду про те, що інформація, яка стосується ОСОБА_12 як національного публічного діяча та найближчих членів його сім`ї становить значний суспільний інтерес, оскільки суспільним інтересом є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Судом в порушення норм процесуального права в оскаржуваному рішенні зазначено, що воно ухвалено у присутності представників сторін по справі, що не відповідає дійсності, оскільки представник позивачки запізнилася на судове засідання, про своє запізнення вона завчасно повідомила  секретаря судового засідання, на розгляд справи у свою відсутність вона згоди не надавала, оскільки бажала виступити в дебатах, отже розгляд справи відбувся з порушенням ч. 1-3 ст. 211 ЦПК України. Суд  здійснив судочинство відповідно до неіснуючого закону «Про протидію легалізації доходів» та Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 12.02.2004, яка не є міжнародним договором, та, навіть опосередковано не регулює спірні правовідносини. Крім того, суд неправильно зазначив зміст Декларації, внісши свої «правки». Посилається на те, що при розгляді справи було порушено принцип рівності сторін, а справа розглянута не справедливо та упереджено. У рішенні відсутня мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою.   Відповідач не є органом державної влади або місцевого самоврядування, а тому не має права на збирання, зберігання та використання персональних даних безлічі фізичних осіб, створивши відповідний сайт. Суд також залишив поза увагою доводи, що з 02.11.2019 ОСОБА_4 припинив вважатись національним публічним діячем, а отже і вона відповідно припинила вважатись членом сім`ї національного публічного діяча.   Також не відповідають обставинам справи висновок суду щодо відомостей про нерухомість, яка належить іноземним юридичним компаніям, засновником та співвласником яких вона є, оскільки матеріали справи не містять будь - яких витягів з комерційного реєстру Королівства Іспанії стосовно юридичних осіб, участь у який приймала позивач, та відсутні докази реєстрації за позивачкою юридичних осіб у відповідності із законодавством України. Жодних письмових доказів про участь позивачки у юридичних особах судом не досліджувалося.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір судових витрат. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд мав ухвалити додаткове рішення у разі задоволення заяви про стягнення судових витрат, а не ухвалу. Постановлена ухвала суду суперечить вимогам ст. 246, 259, 270 ЦПК України. В ухвалі  відсутні мотиви, з яких суд дійшов висновків про те, що витрати на правову допомогу становлять саме 21 500 грн. Відсутні будь - які математичні розрахунки таких витрат. Частково відхиливши вимоги адвоката на суму 4 500 грн, суд мав би стягнути 31 500 грн, а не 21 500 грн. Підстави відхилення витрат на 10 000 грн не зазначено. Представником відповідача не долучено платіжних документів на підтвердження сплати грошових коштів у рахунок витрат на правничу допомогу. Вважає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правову допомогу у розмірі 36 000 грн не відповідають критеріям їх реальності, розумності та обґрунтованості. Заявлена представником сума відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 36 000 грн значно перевищує суму, заявлену ним в попередньому розрахунку, який містився у відзиві на позов та склав 20 000 грн. Таке перевищення є підставою для відмови у стягненні судових витрат.  
У відзиві на апеляційні скарги представник відповідача ОСОБА_13 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію легалізації доходів» в редакції, що діяла на час подачі позову та                   п. 37 ч. 1 ст. 1 цього Закону в редакції, чинній на час розгляду спору, позивачка є членом сім`ї публічного діяча, оскільки повноваження ОСОБА_4 припинено не 02.11.2016 на підставі наказу голови Вищого господарського суду України, а 03.09.2019 на підставі рішення Вищої ради правосуддя. Положення даного Закону розповсюджуються на позивачку незалежно від публікації відповідачем оспорюваної нею інформації. Інформація, розміщена на сайті відповідача не порушує прав позивачки та є втручанням у її особисте, сімейне життя, оскільки така інформація стосувалася майна, що належало юридичній особі, а саме іспанської компанії Vebelle Royal G SL  та Iberoglobal Investments 2000 SL. Вказані відомості розміщені на сайті відповідача з посиланням на офіційний витяг, що взятий з комерційного реєстру Королівства Іспанії та який є публічним та доступним. Відомості про те, що позивачка є єдиним засновником ТОВ «Окнаград» взяті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Вказана інформація є відкритою та може вільно використовуватися без згоди позивачки. Позивачкою не доведено, що поширенням оспорюваної інформації порушені її права чи інтереси. Опублікована інформація становить значний суспільний інтерес. Так у численних повідомленнях ЗМІ вказувалося на ймовірну причетність батька позивачки до вчинення злочинів та що його оголошено у міжнародний розшук. А тому інформація про членів його сім`ї також є предметом суспільного інтересу. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то відповідач надав належні докази надання професійної правничої допомоги при розгляді даної справи, а акті приймання - передачі правових послуг міститься детальний перелік видів виконаних робіт та позивачкою не доведено, що вартість таких послуг є неспівмірною та нереальною, а доводи позивачки щодо гонорару успіху є надуманими, оскільки пропорційність полягає у кількості задоволених/відмовлених позовних вимог. Відсутність платіжних документів не є підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки стягненню підлягають як уже сплачені витрати, так і ті які підлягають сплаті за наслідками розгляду справи.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  у мережі Інтернет на сайті «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» була поширена інформація наступного змісту:
« ОСОБА_3 
Категорія Член сім`ї
Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 
Місце народження Донецьк
Остання посада Iberoglobal Investments 2000 SL, Бенефіціарний власник
ЗВ`ЯЗКИ З ФІЗИЧНИМИ ОСОБАМИ
Ім`я Тип зв`язку
ОСОБА_4 батько ІНФОРМАЦІЯ_1-
ОСОБА_5 мати ІНФОРМАЦІЯ_1-
ВІЗУАЛІЗАЦІЯ ЗВ`ЯЗКІВ
ЗВ`ЯЗКИ 3 ЮРИДИЧНИМИ ОСОБАМИ
Ім`я Тип зв`язку Код
Iberoglobal Investments 2000 SL, Бенефіціарний власник НОМЕР_1  
ВІЗУАЛІЗАЦІЯ ЗВ`ЯЗКІВ
ДОСЬЄ:
Відповідно до даних з іспанського реєстру, з 2017 року на фірму Vebelle Royal G SL, яка належить її матері і першій дружині ОСОБА_6 , записана земля та маєток на майже 600 квадратних метрів. З 2012 року співвласником цієї нерухомості є також ОСОБА_7 . Сам будинок був знесений у 2018 році.
За інформацією ЗМІ, сусіди стверджують, що бачили тут чоловіка, схожого на ОСОБА_6 .
Також на ОСОБА_8 в Іспанії зареєстрована фірма Iberoglobal Investments 2000 SL з активами у понад 400 тис євро, яка займається нерухомістю. В обох фірмах (Iberoglobal Investments 2000 SL та Vebelle Royal G SL ) адміністратором зазначений ОСОБА_9 .
Журналісти проекту Радіо Свобода "Схеми" з`ясували, що донька ОСОБА_10 володіє через Iberoglobal Investments 2000 SL чотирма апартаментами у регіоні Малага. Одна із цих квартир знаходиться у комплексі Нercules, ще дві - в комплексі Aloha Playa (витяг 1, витяг 2), а остання - на березі Середземного моря, у будівлі LA PERLA PLAYA (витяг) в Беналмадені.
ДОКУМЕНТИ
Виписки з реєстру компаній
• Іспанська Фірма доньки судді Татькова Iberoglobal Investments 2000 SL
Інші документи
• Розслідування "Схем" про нерухомість судді ОСОБА_6 та наближених осіб ІНШІ ВАРІАЦІЇ ІМЕНІ
ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1 .
Зміст інформації, що оприлюднена на сайті відповідача, взято з офіційних реєстрів та є відкритою за замовчуванням.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачкою не доведено, що поширена оспорювана інформація порушує її особисті права чи інтереси.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
     Відповідно до ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя.
     Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Відповідно до ст. 15 ЦК України (глава 3) та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення у порядку, встановленому ЦПК України.
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України.
Позивачка просила визнати розміщену відповідачем інформацію такою, що порушує  її право на недоторканість особистого і сімейного життя та поновити свої права, зобов`язавши відповідача видалити цю інформацію протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.
Відтак у даній справі підлягає встановленню обставини про те, чи мав право відповідач розміщувати інформацію, яка є предметом спору без згоди позивачки, та чи призвело розміщення цієї інформації на сайті «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» до порушення права позивачки на недоторканість її особистого та сімейного життя.
Поняття «публічно значущі особи» та порядок роботи з ними в українському законодавстві визначені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-ІХ (далі - Закон № 361-ІХ). Зазначений порядок застосовується не тільки до публічно значущих осіб, а й до членів їх сімей та осіб, пов`язаних з ними.
     Відповідно до п. 37 ч. 1 цього Закону національні публічні діячі - фізичні особи, які виконують або виконували в Україні визначні публічні функції. До таких осіб, зокрема, віднесено голів та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів.
     Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VII,який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, національні публічні діячі - це фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені публічні функції в Україні. До таких осіб віднесено голів та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів.
     Відповідно до п. ґ ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» судді є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
     Позивачка є донькою ОСОБА_4 , який обіймав посаду голови Вищого господарського суду. Інформація про ОСОБА_4 неодноразово активно висвітлювалася у ЗМІ та була предметом значного суспільного інтересу. Зазначені обставини є загальновідомими та сторонами не оспорюються.
     Ані міжнародні стандарти, ані українське законодавство не містять строків, протягом яких публічно значуща особа зберігає свій статус після припинення своїх повноважень. 
     Відтак твердження позивачки про те, що звільнення ОСОБА_4 з посади судді Вищого господарського суду України з 02.11.2016 на підставі наказу Голови Вищого господарського суду України № 376-к від 10.10.2016 є підставою для виключення даних про неї, як про члена сім`ї публічного діяча з сайту «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» не ґрунтуються на вимогах Закону № 361-ІХ чи інших правових норм.
     До того ж з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звільнений з посади судді Вищого господарського суду України на підставі п. 2 ч. 6 ст. 126 Конституції України на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 2321/0/15-9 від 03.09.2019. Відтак посилання позивачки на необхідність застосування до спірних правовідносин п. 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-VII не можна визнати обґрунтованим. 
     Попри припинення повноважень судді ОСОБА_4 в силу Закону № 361-ІХ позивачка залишається бути членом сім`ї публічної особи.
     Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
     Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
      Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
     Відповідно ч. 2 ст. 21 Закону України  конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
     Зміст зазначених норм вказує на те, що у випадках, визначених законом, поширення персональних даних допускається без згоди суб`єкта персональних даних.
     Оскільки Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», який застосовується як до публічно значущих осіб, так і до членів їх сімей та осіб, пов`язаних з ними допускається поширення інформації щодо родинних зв`язків, наявності майна тощо, доводи позивачки про те, що відповідачем порушено ст. 32 Конституції України, ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» та інші норми, що регулюють питання захисту персональних даних не можна визнати обгрунтованими.
     Крім того, згідно із ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється зокрема на принципі вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом
Частиною 1 ст. 5 цього Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується зокрема шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та будь-яким іншим способом.
Відповідно до ст. 10-1 цього Закону публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах. Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Відповідно до п. 3 ч. 3 цієї статті публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі якщо надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом.
У інформації, розміщеній відповідачем на сайті «Відкритий реєстр національних публічних діячів України» мається посилання на виписки з реєстру компаній та розслідування «Схем» про нерухомість судді Віктора Татькова та наближених осіб, що вказує на отримання інформації з відкритих джерел.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідач не порушував прав позивачки на недоторканність особистого і сімейного життя.
Представник позивачки адвокат Гольдарб К.Ю. була присутня у судовому засіданні 21.09.2020 та підтримала позов, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно зазначив про присутність представниці позивачки у судовому засіданні суперечать матеріалам справи. Про те, що представник позивачки не з`явилася у судове засідання 22.02.2021 у рішенні також відображено. 
Частково задовольняючи заяву про стягнення судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правову допомогу у сумі 21 500 грн доведені відповідачем та відповідають принципам реальності, розумності та обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6 та п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 цього Закону України видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відтак законом встановлено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідач заявив вимогу про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 36 000 грн та надав на підтвердження цих витрат договір  про надання правничої допомоги № 01-1018-1 від 01.10.2018, укладений між ГО «ЦПК» і Адвокатським бюро «Олександра Литвина», додаткову угоду № 1 від 10.03.2020 до договору, акт приймання - передачі послуг від 11.03.2021. У додатковій угоді сторони дійшли згоди, що порядок обчислення ціни (вартості) правових послуг (гонорару), що надаються Адвокатським бюро за договором про надання правничої допомоги за здійснення представництва клієнта у суді першої інстанції, включаючи, але не виключно, підготовку та подання відзиву на позов у справі № 757/63887/19-ц, а також за підготовку та подання усіх необхідних процесуальних документів та документів правового характеру, участь у розгляді зазначеної справи у суді першої інстанції. Вартість послуг визначається виходячи із реального обсягу наданих послуг та погодженого сторонами фіксованого розміру гонорару за кожен вид таких послуг згідно зазначеного у додатковій угоді переліку. Відповідно до акту приймання-передачі правових послуг від 11.03.2021 фактичний розмір понесених ГО «ЦПК» судових витрат у зв`язку з розглядом судом даної справи складає 36 000 грн. У акті вказано, що він є одночасно звітом про надані правові послуги.
Суд навів належне обґрунтування про те, чому витрати за такі послуги як підготовка клопотань про відкладення розгляду справи у сумі 3 000 грн, за написання «письмових дебатів» у сумі 1 000 грн та за розсилку процесуальних документів у сумі 500 грн не можуть включатися у суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з позивачки, і в цій частині апелянтка не має заперечень.
Суд також правильно виключив із загальної суми витрат такі витрати як гонорар успіху у сумі 10 000 грн, хоча про це і не зазначив у своїй ухвалі.
Відтак у розмір витрат, які стягнуто судом увійшли такі послуги: вивчення позовної заяви, доданих до неї документів, підготовка, складання та оформлення відзиву на позов - 14 000 грн та витрати на участь у судових засіданнях, включаючи прибуття до суду у загальній сумі 7 500 грн, що разом складає  21 500 грн. Такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами та майже відповідають попередньому розрахунку судових витрат (20 000 грн), зазначеному у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У апеляційній скарзі не наведено доказів на підтвердження того, що вартість видів правничої допомоги, стягнута судом є неспівмірною або нереальною.
Відтак доводи апеляційної скарги про те, що такі витрати не відповідають критеріям їх реальності, розумності та обґрунтованості не відповідають наявним у справі доказам щодо понесення таких витрат стороною відповідача та реальному наданню послуг.
Доводи апеляційної скарги про відсутність платіжних документів, які б підтверджували реальну сплату витрат на правничу допомогу не можна визнати обгрунтованими, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, оскільки навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є фактично понесеними, оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов'язаннями.
Постановлення судом ухвали, а не додаткового рішення не призвело до неправильного вирішення питання про стягнення судових витрат.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року залишити без змін.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.
 
Постанову складено 23.05.2022.

Головуючий                                                                                    Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                О. В. Немировська 

Т. І. Ящук