ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/283/22  Номер провадження 22-ц/814/1230/22	Головуючий у 1-й інстанції Блажко  І.О.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2022 року у складі судді Блажко І. О.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
В січні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивовано тим, що він є військовослужбовцем Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку, учасником бойових дій.
До 05 травня 2021 року йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1 491 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 325 від 08.04.2021 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Проте, згідно положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач повинен був виплатити разову грошову допомогу у розмірі 8 845 грн, тобто недоплата становить 7 354 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 року в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Вказував, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні честі і гідності, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, напруженні, розчаруванні та незручності внаслідок порушення органом держави прав людини, негативних переживаннях, стані постійної психоемоційної напруги, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовій відірваності від активного суспільно-політичного життя громади міста, зниженому та нестійкому настрої, нервозності, дратівливості, порушенні сну, гіпертонічному кризі, побоюванні за майбутній стан здоров`я.
Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на його користь моральну шкоду в сумі 104 000 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн.
Судові витрати в розмірі 992,40 грн компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано доведеністю факту спричинення позивачу моральних страждань та з урахуванням фактичних обставин справи та принципів розумності, справедливості й пропорційності суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 500 грн, що є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не має призводити до її необґрунтованого збагачення.
Не погодившись з вказаним рішенням,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 з 500 грн до 104 000 грн.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та її тривалість, оскільки станом на дату подання апеляційної скарги виплата здійснена не була, що свідчить про триваючий характер завданої моральної шкоди, яка не припинилася.
Вважає, що судом не враховано висновки, зроблені Конституційним Судом України з розгляду питань, пов`язаних з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.
Зазначає, що виплата йому допомоги як учаснику бойових дій направлена на його соціальний захист, а тому недотримання державою визначених законом гарантій є занадто чутливою для осіб з таким статусом та викликає сумнів щодо турботи держави у їх захищеності, що поглиблює душевні страждання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, у тому числі на разову грошову допомогу, що виплачується щорічно до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у чинній редакції згідно із Законом № 367-XIV від 25.12.98. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 року в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).
Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
З огляду на зазначене судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги ОСОБА_1 , оскільки винна бездіяльність відповідача визнана судовим рішенням, яке набрало законної сили та створює судову преюдицію при розгляді справи щодо наслідків вчинення такої бездіяльності. Викликані протиправними діями відповідача негативні емоції позивача досягли рівня, що свідчить про спричинення йому моральної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, таким чином моральну шкоду позивачеві завдано з вини відповідача. 
Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції вірно керувався принципами розумності, справедливості та співмірності й виходив з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Доводи апеляційної скарги позивача, що розмір відшкодування моральної шкоди має дорівнювати подвоєному розміру мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на січень 2022 року - 6 500 грн, за 8 місяців несплати йому разової грошової допомоги до 5 травня у повному розмірі, починаючи з травня 2021 року, тобто - 104 000 грн, є безпідставними, не ґрунтуються на обставинах справи і нормах права, та належними засобами доказування не підтверджуються. 
Посилання в апеляційній скарзі на судову практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду щодо стягнення моральної шкоди не свідчать про неправильне застосування судом у цій справі норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно оцінив надані по справі докази, врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, як учасник бойових дій, через недотримання державою визначених законом гарантій та обмеження його соціальних прав, та вирішив, що відшкодування у розмірі 500 грн є розумним, обґрунтованим та достатнім для поновлення порушених прав позивача.
На обставини та докази, що залишились поза увагою суду, позивач в апеляційній скарзі не посилається, а підстав для переоцінки доказів, які були оцінені місцевим судом з дотриманням вимог процесуального законодавства, апеляційним судом не вбачається.
За наведених обставин колегія судів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна