Ухвала
19 травня 2022 року
м. Київ
справа № 204/7684/21
провадження № 51 – 905 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року та ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2022  року про повернення його апеляційної скарги,  
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення щодо нього.
Ухвалою Касаційного кримінального суду 05 квітня 2022 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі засуджений, як і попереднього разу, так і не вказав на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, яких допустилися суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням положень статей 413,414 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. Натомість, засуджений не погоджується з оскаржуваною ухвалою місцевого суду, якою відмовлено у задоволенні його заяви про визнання катуванням, нелюдським та принижуючим гідність поводженням відбуття ним покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Таким чином, зважаючи на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року та ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2022 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5                                          ОСОБА_2                               ОСОБА_3