ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2022 року           справа №200/13664/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р.  у справі  № 200/13664/21 (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.)   за позовом    ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про   визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                         ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – позивач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугу років на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 №200/9841/20-а з 90% до 60% від місячної заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Донецької області від 17.08.2020 №18-85-954 із встановленням обмежень у виплаті пенсії; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 13.12.2019 без обмеження її граничного розміру з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, що визначена у довідці прокуратури Донецької області від 17.08.2020 №18-85-954, з урахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення під час прийняття рішення від 16.09.2021 №914260830342 під час проведення перерахунку пенсії за вислугою років на підставі заяви від 10.09.2021 та доданих документів, пенсії за вислугою років, у меншому розмірі, виходячи із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, що визначена на підставі довідки Донецької обласної прокуратури від 17.08.2020 №18-85-954 із встановленням обмежень у виплаті пенсії; визнати протиправним рішення від 16.09.2021 №914260830342 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років без обмеження її граничного розміру на підставі заяви від 10.09.2021 та доданих документів, пенсії за вислугою років, у меншому розмірі, виходячи із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, що визначена на підставі довідки Донецької обласної прокуратури від 17.06.2021 №21-85-742 з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 №200/9841/20-а з 90% до 60% від місячної заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Донецької області від 17.08.2020 №18-85-954 із встановленням обмежень у виплаті пенсії; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 без обмеження її граничного розміру з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, що визначена у довідці прокуратури Донецької області від 17.08.2020 №18-85-954, з урахуванням раніше проведених виплат; визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо встановлення під час прийняття рішення від 16.09.2021 №914260830342 під час проведення перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі заяви від 10.09.2021 та доданих документів, пенсії за вислугою років, у меншому розмірі, виходячи із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, що визначена на підставі довідки Донецької обласної прокуратури від 17.08.2020 №18-85-954 із встановленням обмежень у виплаті пенсії; визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.09.2021 №914260830342 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру на підставі заяви від 10.09.2021 та доданих документів, пенсії за вислугою років, у меншому розмірі, виходячи із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, що визначена на підставі довідки Донецької обласної прокуратури від 47.06.2021 №21-85-742 з урахуванням раніше проведених виплат; стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в розмірі 908 гривень.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року виправлено описку в абзаці 5 резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року шляхом вірного зазначення дати довідки Донецької обласної прокуратури №21-85-742, а саме від «17.06.2021».
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, суд не врахував, що згідно частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2021 - страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одержаної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Також, суд не врахував, що згідно абзацу 6 пункту 15 статті 86 Закону №1697 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливості заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені приписи Закону №1697  Конституційним судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавалися, отже є чинними і підлягають виконанню.
У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припинається з втратою ним чинності, тобто події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали, місце.
Положення про обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної відповідно до Закону №1697 діє з 11.10.2017. 
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28,10.2020 у справі №686/2428/16-а, у постанові від 03.06.2021 у справі №359/3736/17.
Отже, на момент перерахунку пенсії позивача вказані вище норми законодавства неконституційними не визнавалась, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане судове рішення прийнято колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач, має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України  «Про прокуратуру».
Відповідно до протоколу 30054 від 16 квітня 2008 року позивачу призначено пенсію з 04 квітня 2008 року з розрахунку 90% від місячного заробітку.
30 листопада 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9841/20-а адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №252 від 25 серпня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії за нормами  Закону України «Про прокуратуру»  ОСОБА_1 , зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області  здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»№1697-VII  на підставі довідки прокуратури Донецької області від 17 серпня 2020 року №18-85-954, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
11 лютого 2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року набрало законної сили.
Відповідно до  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 Донецькою обласною прокуратурою ОСОБА_1 було надано довідку № 21-85-742 від 17 червня 2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) працюючого працівника, з якої прокуратурою Донецької області сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 01.01.2021 за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу Донецької обласної прокуратури (начальника відділу прокуратури Донецької області), згідно з якою розмір заробітної плати становить 75264,00 грн.
30 липня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом №8563-7801/Б-15/8-0500/21 повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до п.2  ст. 86 закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вказано, що перерахунок пенсії проведено з урахуванням висновків суду у справі №200/9841/20-а та  п. 86 Закону №1697.
10 вересня 2021 року позивач  звернувся до УПФУ в м. Краматорську Донецької області із заявою №8882 про перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, з розрахунку 90%, а не 60% від суми місячної заробітної плати, що зазначена у довідці Донецької обласної прокуратури від 17.08.2020 №18-85-954 з 13 грудня 2019 року без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням попередньо виплаченої суми пенсії. Крім того, здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії за вислугу років з 01 лютого 2021 року з розрахунку 90% місячної заробітної плати, що зазначена у довідці Донецької обласної прокуратури від 17.06.2021 №21-85-742 без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
16 вересня 2021 року рішенням УПФУ в м. Краматорську Донецької області №914260830342 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, що складає: розмір пенсії з надбавками 45158,40 грн.;максимальний розмір пенсії 17690,00 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  у  статтю 50-1 Закону №  1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок  на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України від   27.03.2014 №   1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»  у  статті 50-1 Закону №   1789-ХІІ  у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами «70».
Законом України від   28.12.2014   №   76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  у   статті 50-1   Закону №   1789-ХІІ  у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини 18 цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин 1, 2 якої  прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною 18 цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами   2,   3   та   4   цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той  закон  або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія  закону  та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим  законом  або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього  Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності  Законом №   1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього  Закону, зокрема частини 2 статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії  стаття 50-1 Закону №  1789-ХІІ  відповідно до пункту 3  Прикінцевих положень Закону №   1697-VII  у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини 2  статті 86 Закону №   1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.
 За змістом  статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим  Законом  було внесено зміни до  статті 50-1 Закону №  1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
 При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №   3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
 Абзацом 2 цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин 2 та 3  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
 На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №   3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням  Закону № 3668-VI  стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №   1789-ХІІ  утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №   1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності  Законом №   1697-VII  питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього  Закону, зокрема статтею 86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
 З огляду на викладене, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №   3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності  Законом №   3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір.  Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених  статтею 50-1 Закону №  1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом 6 частини 15 статті 86 Закону №   1697-VII.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20.
 З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону №  1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Крім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N  20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява №  2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №  17767/08)).
 Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення».
Інші вимоги як похідні задоволенню також не підлягають.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно частини 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилково висновку про наявність підстав для задоволення позову, судове рішення підлягає скасуванню з відмовою у  задоволенні позову.

Керуючись статями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області –задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 р.  у справі  № 200/13664/21  - скасувати.
Прийняти нове судове рішення.
Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про   визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 22 червня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                    І.В. Геращенко 

                                                                                                             Г.М. Міронова