ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/12002/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:
розпорядника майна ТОВ "Ініціатор-Ріелті" - арбітражного керуючого Ольшанської О.С.,
ТОВ "Ініціатор-Ріелті" - адвоката Гурай-Рацун О.В.,
ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ" - адвоката Логвиненко О.С.,
НБУ - Звада Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" арбітражного керуючого Ольшанської О.С. 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ")
та на ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ")
у справі №910/12002/20
за заявою Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" 
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" (далі ТОВ "Ініціатор-Ріелті"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Ініціатор-Ріелті", розпорядником майна призначено Ольшанську Олену Сергіївну.

2. 20.10.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ Ріелті" (далі - ТОВ "ЗВ Ріелті") з грошовими вимогами до боржника на суму 67 048 058,23 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

3.  Ухвалою попереднього засідання Господарського суду м.  Києва від 01.03.2021 у справі № 910/12002/20, серед іншого, визнано ТОВ  "ЗВ Ріелті" кредитором боржника з грошовими вимогами на суму 63  772  965,05 грн, з яких: 4  204,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 35  509 089,11 грн - вимоги четвертої черги задоволення; 4 032 671,94 грн - вимоги шостої черги задоволення.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Ініціатор Ріелті" арбітражного керуючого Ольшанської О.С. на ухвалу Господарського суду м.  Києва від 01.03.2021 було задоволено частково; резолютивну частину ухвали Господарського суду м.  Києва від 01.03.2021 змінено; включено пункт наступного змісту: Визнати ТОВ "Фінансова компанія Горизонт" забезпеченим кредитором ТОВ "Ініціатор Ріелті" на суму 5  057  500,00 грн". 

5. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.11.2021 касаційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Ініціатор-Ріелті" - арбітражного керуючого Ольшанської О.С. було задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 в частині розгляду грошових вимог ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ" скасовано; справу №910/12002/20 у скасованій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

6. За результатами нового апеляційного розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі № 910/12002/20 апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "Ініціатор Ріелті" арбітражного керуючого Ольшанської О.С. залишено без задоволення, а ухвалу попереднього засідання Господарського суду м.  Києва від 01.03.2021 в частині визнання грошових вимог ТОВ  "ЗВ Ріелті" - без змін.

Рух касаційної скарги 
7. 14.01.2022 розпорядник майна ТОВ "Ініціатор-Ріелті" - арбітражний керуючий Ольшанська О.С. звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") та на ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") у справі № 910/12002/20, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги розпорядника майна ТОВ "Ініціатор-Ріелті" арбітражного керуючого Ольшанської О.С. у справі № 910/12002/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022.

9. Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2022, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі № 910/12002/20 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") та на ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ"); призначено розгляд касаційної скарги на 07.06.2022 о 10:15.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу
10. Не погоджуючись з прийнятою постановою, розпорядником майна ТОВ  "Ініціатор-Ріелті" арбітражним керуючим Ольшанською О.С. подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувані ухвалу від 01.03.2021 та постанову від 20.12.2021 в частині в частині розгляду грошових вимог ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ" скасувати, а справу в скасованій частині направити на новий розгляд. 

11. Аргументи касаційної скарги полягають у наступному.

11.1. Північним апеляційним господарським судом під час повторного розгляду справи не було визначено забезпеченого кредитора у справі № 910/12002/20, вимоги якого забезпечені заставою акцій, що призвело до втрати забезпеченого кредитора у даній справі про банкрутство, який має набувати такого статусу автоматично згідно змісту постанов Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 04.03.2021 по справі № 918/1383/16, від 17.04.2018 по справі № 904/6950/17, від 13.06.2018 у справі № 914/355/17, від 16.08.2018 у справі № 916/1950/16, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 09.01.2020 у справі № 922/1775/19, від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18, які не було враховано судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень.

11.2. На даний час відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо порядку ведення процедури банкрутства у випадку втрати в ухвалі попереднього засідання вимог забезпеченого кредитора щодо активу, який є предметом забезпечення виконання зобов`язань боржника або невірного визначення розміру забезпечених вимог.

11.3. Згідно даних обліку ТОВ  "Ініціатор-Ріелті" акції ПАТ  "Автокраз" є предметом забезпечення вимог ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ", що викладено в протоколі інвентаризаційної комісії та інвентаризаційному описі цінних паперів від 25.02.2021. Водночас, судами попередніх інстанцій не застосовано ч. 8 ст. 45 КУзПБ, згідно якої розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

11.4. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Отже, перехід прав за основним зобов`язанням підтверджує перехід прав за Договором застави акцій, як похідним, оскільки право застави нерозривно пов`язано із кредитним зобов`язанням, яке ним забезпечено.

11.5. Розпорядник майна вважає, що час попереднього розгляду справи не враховано інформацію з даних обліку боржника, не витребувано договорів застави або відступлення прав вимоги за договором застави, не визначено вартість предметів застави, не з`ясовано перелік кредиторів, що призвело до порушення прав кредитора та боржника. Невиконання даного обов`язку під час винесення законного та обґрунтованого рішення призводить до неможливості визначити в реєстрі вимог кредиторів всіх кредиторів боржника; розмір забезпечених вимог, розмір зобов`язань, що не дозволить спрямувати кошти належному кредитору після реалізації будь-якого з активів, правильному визначенню зобов`язань боржника, що є необхідним для прийняття рішення про перехід до наступної судової процедури, аналізу можливості відновлення платоспроможності боржника, правильному обліку майна в реєстрі вимог кредиторів, як забезпеченого, неможливістю правильно відображати погашення грошових вимог та втраті активом статусу предмета застави.

11.6. Судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки у подібних правовідносинах, які викладені у постановах 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 04.03.2021 по справі № 918/1383/16, від 17.04.2018 по справі № 904/6950/17, від 13.06.2018 у справі № 914/355/17, від 16.08.2018 у справі № 916/1950/16, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 09.01.2020 у справі № 922/1775/19, від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18 - щодо статусу забезпеченого кредитора та моменту його набуття, від 30.06.2021 по справі 927/889/18, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, 04 червня 2020 р. у справі №  910/1755/19, від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 11.02.2020 у справі №904/8484/16, від 07.08.2019 у справі №922/1014/18.

12. У судовому засіданні 07.06.2022 розпорядник майна підтримала касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
13. До Верховного Суду від інших учасників справи не надходили відзиви на касаційну скаргу.

14. У судовому засіданні 07.06.2022 представник ТОВ "Ініціатор-Ріелті" та ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ" підтримали касаційну скаргу, представник НБУ покладався на розсуд суду.

Позиція Верховного Суду
15. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
16. Імперативними приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

17. Предметом розгляду судів попередніх інстанції у даній справі є, зокрема, грошові вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" до боржника на суму 67  048  058,23 грн, з яких 24  227  000,00 грн є забезпеченими.

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що в обґрунтування заявлених грошових вимог ТОВ "ЗВ Ріелті" посилається на: Договір позики від 30.06.2020 №4/0620; Договір безвідсоткової поворотної фінансової позики від 01.11.2019; Договір доручення від 01.11.2017; Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до боржника від 04.06.2018, укладений за кредитними Договорами: про відновлювальну кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10; про не відновлювальну кредитну лінію від 28.12.2010 №1349-10; Іпотечний договір від 29.11.2010 №  3020И/1110; Договір застави акцій від 23.11.2012 №3389/1112.

19. Господарський суд міста Києва дослідивши зазначену заяву ТОВ "ЗВ Ріелті" у попередньому засіданні, серед іншого, визнав ТОВ "ЗВ Ріелті" кредитором по відношенню до боржника на суму 63  772  965,05 грн, з яких: 4  204,00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 35  509  089,11 грн - вимоги четвертої черги задоволення; 4  032  671,94 грн - вимоги шостої черги задоволення, 24  227  000,00 грн - вимоги, забезпечені заставою боржника.

20. Справа розглядалась судами неодноразово.

21. За результатами нового апеляційного розгляду (постанова від 20.12.2021) в частині грошових вимог ТОВ "ЗВ РІЕЛТІ" суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки апелянт не оскаржує ухвалу суду першої інстанції від 01.03.2021 в частині визнання грошових вимог ТОВ "ЗВ Ріелті", які виникли на підставі Договору безпроцентної фінансової позики від 01.11.2019, Договору безпроцентної поворотної позики №04/0620 від 30.06.2020 та Договору доручення від 01.11.2017, апеляційний суд розглядає заяву ТОВ "ЗВ Ріелті" з грошовими вимогами до боржника лише в частині вимог, що виникли на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018.

22. Розглянувши грошові вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" до боржника в частині вимог, що виникли на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018 до ТОВ "ЗВ Ріелті" перейшло право вимоги за Договором про невідновлювану кредитну лінію від 28.12.2010 №1349-10 та Договору про відновлювану кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10 на загальну суму 62  590  656,23 грн, обґрунтовуючи вказані висновки наступним.

22.1. 04.06.2018 між ТОВ "Фінансова компанія "Інтегріті" (первісний кредитор) та ТОВ  "ЗВ Ріелті" (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №  1 до договору (далі - Договір про відступлення прави вимоги від 04.06.2018), за умовами якого сторони погодили, зокрема, наступне:

- новий кредитор у день укладення цього договору набуває наступні права кредитора за основними договорами, а саме: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами та договорами забезпечення щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах, визнаних у додатку №1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами та договорами забезпечення, відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до договору. Права первісного кредитора за основними договорами та договорами забезпечення переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги. Права первісного кредитора за основними договорами та договорами забезпечення переходять до нового кредитора в повному обсязі, за виключенням права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів (п. 2.2 Договору);

- за відступлення прав вимоги за основними договорами та договорами забезпечення новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в сумі 157  002  000,00 грн. Ціна договору сплачена новим кредитором первісному кредитору в повному обсязі до моменту підписання та набуття чинності цим договором на підставі та у відповідності до умов попереднього договору, укладеного між сторонами 26.04.2018, що підтверджується платіжними дорученнями (п. 4.1 Договору).

22.2. Ціна договору сплачена відповідно до платіжних доручень від 02.05.2018 № 532 на суму 5  503  000,00 грн та від 25.05.2018 № 565 на суму 152  302  000,00 грн.
22.3. Сторонами було складено акт приймання-передачі до Договору про відступлення прави вимоги від 04.06.2018 та реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, згідно якого:
- заборгованість за Договором про відновлювану кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10 становить 28  681  759,55 грн, з яких: 26  882  735,53 грн за тілом кредиту, 1  54  131,38 грн заборгованість за нарахованими процентами, 257  892,64 грн пеня; 

- заборгованість за Договором про відновлювану кредитну лінію від 28.12.2010 №1349-10 становить 33  908  896,68 грн, з яких: 16  958  311,40 грн за тілом кредиту, 13  175  805,98 грн заборгованість за нарахованими процентами, 3  774  779,30 грн пені.

22.4. Отже, як встановлено судами попередніх інстанції та не заперечується ТОВ  "ЗВ  Ріелті" згідно Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018 до ТОВ "ЗВ Ріелті" перейшло право вимоги за Договором про невідновлювану кредитну лінію №1349-10 від 28.12.2010 та Договору про відновлювану кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10 на загальну суму       62  590  656,23 грн.

22.5. Також судами встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відновлювану кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10 та виконання зобов`язань ПрАТ "Ініціатор+" за Договором про мультивалютну кредитну лінію від 05.07.2006 №1093м-0106 боржник передав в іпотеку нежилі приміщення літ. Б, загальною площею 498,60 кв.м., що розташовані за адресою: м.  Київ, вул.  Володимирська, 29 (Іпотечний договір від 29.11.2010 №  3020И/1110).

22.6. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" за зазначеними вище кредитними договорами від 28.12.2010 №  1349-10 та від 28.09.2010 №1332-10, забезпечені лише Договором іпотеки від 29.11.2010 №  3020И/1110, мотивуючи наступним.

- Згідно абзацу 3 пункту 2.1.2 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018 сторони домовились, що відступлення первісним кредитором новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки та застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремими договорами, які укладаються між сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягають нотаріальному посвідченню.

- 04.06.2018 між ТОВ "Фінансова компанія "Інтегріті" (первісний кредитор) та ТОВ  "ЗВ Ріелті" було укладено Договір про внесення змін №  1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018, згідно якого Розділ 6 Договору доповнено пунктом 6.7 наступного змісту: "Сторони дійшли згоди про укладення договору уступки права за Іпотечним договором №3020И/1110 від 29.11.2010 та його нотаріальне посвідчення після усунення об`єктивних обставин, які унеможливлюють його нотаріальне посвідчення у відповідності до вимог чинного законодавства України, а саме: завершення судових спорів, які стосуються поновлення порушених прав і законних інтересів іпотекодержателя за договором забезпечення, права вимоги за яким відступаються відповідно до умов цього договору, та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо поновлення прав та обов`язків іпотекодавця та іпотекодержателя за договором забезпечення.

- За наведених обставин, враховуючи, що відступлення первісним кредитором новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки та застави відбувається за окремими договорами, які укладаються між сторонами та підлягають нотаріальному посвідченню, та зважаючи на додані ТОВ "ЗВ Ріелті" до заяви докази, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за Договором про відступлення ТОВ "ЗВ Ріелті" було передано, зокрема, вимоги згідно Кредитного договору від 28.12.2010 №1349-10 та Кредитного договору від 28.09.2010 №1332-10, який забезпечено іпотекою майна за Договором іпотеки від 29.11.2010 №3020И/1110 (нежилі приміщення літ. Б, загальною площею 498,60 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 29 (Іпотечний договір від 29.11.2010 №  3020И/1110).

- Суди попередніх інстанцій враховуючи приписи ч.  2 ст.45 КУзПБ дійшли висновку, що вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" є забезпеченими лише в частині вартості предмета іпотеки, яка згідно наведеного вище Іпотечного договору становить 24  227  000,00 грн, а залишок вимог вважається незабезпеченим, що узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові ВС від 17.06.2020 у справі №  905/2028/18.

23. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині висновків про те, що вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" є забезпеченими згідно наведеного вище Іпотечного договору 29.11.2010 №  3020И/1110 в частині вартості предмета іпотеки, яка становить 24  227  000,00 грн.

24. Крім того, колегія суддів вважає що суд апеляційної інстанції правомірно та мотивовано визнав безпідставним посилання скаржника, в підтвердження своїх доводів, на постанову ВП ВС від 04.02.2021 у справі №  904/1360/19, оскільки правовідносини у справі №904/1360/19 та у справі, що розглядається не є подібними, враховуючи, що у справі №904/1360/19 грошові вимоги забезпеченого кредитора були заявлені до боржника як майнового поручителя, який не є боржником за основним зобов`язанням, тоді як у справі, що розглядається - такі вимоги були заявлені до особи, яка є одночасно боржником за основним зобов`язанням та майновим поручителем (згідно Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 28.12.2010 №1349-10 та від 28.09.2010 №1332-10, а також згідно Іпотечного договору від 29.11.2010 №3020И/1110, яким забезпечено, крім іншого, вимоги за кредитним договором №1332-10 від 28.09.2010).

25. Оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу попереднього засідання від 01.03.2021 (в частині грошових вимог ТОВ "ЗВ Ріелті") апелянт зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишився Договір застави акцій від 23.11.2012 №  3389/1112 (акції ПАТ "АвтоКрАЗ" в кількості 71  091  000 штук, які належать боржнику), який було укладено в забезпечення кредитних Договорів від 28.12.2010 №  1349-10 та від 28.09.2010 №  1332-10 та який зазначений у пункті 35 Акту приймання-передачі до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прави вимоги від 04.06.2018 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 04.06.2018 а також реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами.

26. Суд апеляційної інстанції, в контексті аргументів апеляційної скарги дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів уступки ТОВ  "ЗВ Ріелті" права вимоги за Договором застави акцій від 23.11.2012 №3389/1112, що спростовує аргументи скаржника про те, що вимоги ТОВ "ЗВ Ріелті" за кредитними договорами від 28.12.2010 №1349-10 та від 28.09.2010 №1332-10 в сумі 62  590  656,23 грн є забезпеченими заставою акцій ПАТ "АвтоКрАЗ" в кількості 71  091  000 штук (згідно Договору застави акцій від 23.11.2012 №3389/1112).

27. Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

28. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

29. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (ч. 2 ст. 656 ЦК України).

30. Відповідно до частини 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

31. З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

32. Згідно частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо настане вона чи ні (відкладальна обставина).

33. При цьому статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

34. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

35. У даній справі судами попередніх інстанції встановлено, що згідно Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018 до ТОВ "ЗВ Ріелті" перейшло право вимоги за Договором про невідновлювану кредитну лінію №1349-10 від 28.12.2010 та Договору про відновлювану кредитну лінію від 28.09.2010 №1332-10 на загальну суму 62  590  656,23 грн.
36. Згідно аргументів касаційної скарги ТОВ "ЗВ Ріелті", Північним апеляційним господарським судом під час повторного розгляду справи не було визначено кредитора у справі № 910/12002/20, вимоги якого забезпечені заставою акцій, згідно Договору застави акцій від 23.11.2012 №  3389/1112, укладеного в забезпечення кредитних Договорів від 28.12.2010 №  1349-10 та від 28.09.2010 №  1332-10, права вимоги за якими перейшли до ТОВ "ЗВ Ріелті".

37. До забезпечених кредиторів статтею 1 КУзПБ віднесено кредиторів, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

38. Системний аналіз норм статті 572 ЦК України, статті 1 Закону України "Про заставу" (далі - Закон про заставу), статті 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон про іпотеку) свідчить, що законодавець при конструюванні відповідних правових норм так чи інакше текстуально використовує поняття "переважність права заставодавця (іпотекодавця) перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок заставного (іпотечного) майна".

39. Отже, сутність застави (іпотеки) полягає не лише в тому, щоб забезпечити основне зобов`язання в повному обсязі, а в тому, що правом застави (іпотеки) є право на чужу річ, яке належить кредитору в забезпечення його права вимоги за зобов`язанням і яке виявляється в можливості переважного (порівняно з іншими кредиторами) задоволення із цінності цієї речі.

40. Таке переважне право також закріплено в частині шостій статті 64 КУзПБ, якою встановлено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

41. Відтак, можливість переважного задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна забезпечується шляхом відчуження предмета застави (іпотеки) в ліквідаційній процедурі боржника - заставодавця (іпотекодавця) з подальшим спрямуванням виручених від продажу коштів на погашення вимог забезпеченого кредитора.

42. Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, статей 572, 575, 589 ЦК України, Закону про заставу, Закону Про іпотеку).

43. Згідно статті 1 Закону про заставу, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

44. За приписами статті 12 Закону про заставу у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

45. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ст. 19 Закону про заставу).

46. Згідно статті 1 Закону про іпотеку, іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

47. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ст.  7 Закону про іпотеку).

48. Згідно статті 24 Закону про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

49. Тлумачення наведених норм Закону про заставу та Закону про іпотеку дозволяє дійти висновку, що заставодержателем/іпотекодержателем може бути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням. Це пов`язано з тим, що для застави/іпотеки є характерною така властивість як слідування, оскільки застава/іпотека слідує за основним зобов`язанням з метою його забезпечення. Законом України "Про заставу"/Законом України "Про іпотеку" не передбачено існування конструкції "абстрактної" застави/іпотеки, при якій застава/іпотека існує поза зв`язком із забезпеченням основного зобов`язання. Тобто, законодавством не допускається такої конструкції, коли суб`єктом права вимоги за основним договором буде один суб`єкт, який набув право вимоги внаслідок відступлення, а заставодержателем/іпотекодержателем - інший суб`єкт, адже призначенням застави/іпотеки є забезпечення основного зобов`язання. (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2018 у справі №758/3453/16-ц).

50. Згідно частин другої, шостої, восьмої статті 45 КУзПБ забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за результатами розгляду таких заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

51. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати, зокрема, положення статті 19 Закону про заставу та статті 7 Закону про іпотеку та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою (іпотекою) майна, а також склад та розмір цих вимог.

52. Водночас, під час розгляду наведених вище кредиторських вимог ТОВ  "ЗВ Ріелті" судами не було враховано наведене у пунктах 28-51 цієї постанови. Крім того, не враховано вимоги частини восьмої статті 45 КУзПБ, не досліджено які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна боржника, не досліджено відповідні державні реєстри, зокрема, подані розпорядником майна - арбітражним керуючим Ольшанською О.С. реєстр вимог кредиторів ТОВ  "Ініціатор-Ріелті", витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 10.09.2020, які містяться в матеріалах справи.

53. Верховний Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

54. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

55. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

56. В силу імперативного припису частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

57. З огляду на зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій прийняли оскаржувані судові рішення без врахування вимог частини восьмої статті 45 КУзПБ, порушенням вимог статті 86 ГПК України, без належної оцінки усієї сукупності доводів та наявним у матеріалах справи доказам, не дослідили додатки до Договору про відступлення прави вимоги від 04.06.2018 а також подані розпорядником майна - арбітражним керуючим Ольшанською О.С., зокрема, реєстр вимог кредиторів ТОВ  "Ініціатор-Ріелті", витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 10.09.2020, які містяться в матеріалах справи, не визначили розмір вимог ТОВ  "ЗВ Ріелті", забезпечений заставою майна боржника.

58. Суд зазначає, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) "Ван де Гурк проти Нідерландів").

59. Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі "Станкевич проти Польщі").

60. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

61. Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи на даному етапі, а тому підлягають скасуванню з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

62. Згідно з частиною третьою статті 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

63. З огляду на зазначене та наявність порушень норм процесуального права при прийнятті ухвали місцевим судом та постанови судом апеляційної інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги розпорядника майна ТОВ  "Ініціатор-Ріелті" - арбітражного керуючого Ольшанської О.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") та на ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") у справі № 910/12002/20 та направлення справи у скасованій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду.

64. Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції щодо застосування норм права, зазначені у мотивувальної частини даної постанови, є обов`язковими для місцевого та апеляційного судів під час нового розгляду.

65. При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати наведене у п.п.  28-51 постанови, вимоги частини восьмої статті 45 КУзПБ, надати належну оцінку усій сукупності доводів та наявним у матеріалах справи доказам, дослідити Договір про відступлення від 04.06.2018 та додатки нього, в тому рахунку, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами а також подані розпорядником майна - арбітражним керуючим Ольшанською О.С., зокрема, реєстр вимог кредиторів боржника, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 10.09.2020, та визначити дійсний розмір забезпечених вимог ТОВ  "ЗВ Ріелті".

66. У зв`язку із скасуванням постановлених судових рішень та направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, питання розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України Верховним Судом не вирішувалось, так як розгляд спірних вимог по суті не завершено.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" арбітражного керуючого Ольшанської О.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") та на ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") у справі № 910/12002/20 задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") та ухвалу Господарського суду міста Києва 01.03.2021 (в частині розгляду грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ РІЕЛТІ") у справі №  910/12002/20 скасувати. 

3. Справу №  910/12002/20 у скасованій частині направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       В. В. Білоус

Судді                                                                                                    О. В. Васьковський

                                                                                                 В. Я. Погребняк