ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2624/22 Справа № 176/2113/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року
по справі за  позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2021 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов  ОСОБА_1 до Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він, починаючи з 06 травня 2004 року по 23 серпня 2019 року працював в Інгульській шахті, яка є структурним підрозділом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", код ЄДРПОУ 14309787, що підтверджується трудовою книжкою. За весь період своїх трудових відносин з відповідачем він займав різні посади, а саме був прийнятий на роботу слюсарем черговим з ремонту обладнання, яке забруднено радіоактивними речовинами, після чого працював підземним машиністом електровозу близько 13 років поспіль, та 23 серпня 2019 року був звільнений із займаної посади у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин з відповідачем негативно вплинула на стан його здоров`я та спричинила виникнення у нього професійного хронічного захворювання. По факту виникнення у нього хронічного професійного захворювання було проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 28 грудня 2019 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Розслідування проводилось уповноваженою комісією: Голова комісії - С.В. Олексєнко - начальник відділу з питань гігієни праці Управління Держпраці у Кіровоградській області; члени комісії: С.М. Бондаренко - страховий експерт з охорони праці Кіровоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області; І.В. Пасічник - юрисконсульт юридичної служби відповідача; Д.М. Бондарєв - голова первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК", представник вищого органу Незалежної профспілки гірників України; О.М. Лунга - завідувач відділення профілактики поліклінічного відділення № 1 комунального закладу "Поліклінічне об`єднання м. Кіровоград"; О.М. Токар - заступник голови ППО Незалежної профспілки гірників України Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК"; О.І. Михайленко - керівник групи охорони праці Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК". Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено наявність у нього хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з цербрально- переферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, С5, С6, С7), виражеим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьовх суглобів (ПФ другого ступеня) і періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. Комісією в п. 12 Акту встановлено, що загальний стаж становить 16 років 04 місяці 19 днів, а стаж роботи в цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 15 років 03 місяці 17 днів. Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), та визначено що він підпадав під дію шкідливих факторів: вібрації, пилу, що перевищували ГДР. Зважаючи на визначені шкідливі умови праці, комісією були встановлені обставини за яких у нього виникло професійне захворювання ( п. 17 Акту): тривалий стаж роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській шахті ДП "Схід ГЗК", недосконалість технологічного обладнання (електровоз К-14), що призводить до перевищення ГДК загальної транспортної вібрації та пилу при виконанні функціональних обов`язків. В п. 18 Акту комісією встановлені причини виникнення професійного захворювання: 1) рівень вібрації (транспортна) до 109 дБ при нормі 107дБ; 2) запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 2,3-2,7 мг/м3 при нормі - 2,0 мг/м3; 3) підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: + 12,4 0 С при нормі +15...+27 °С; +1,8 °С при нормі + 15...+21°С; + 10,0 °С при нормі +13 ...+19°С; 4) рівень вологості до 90% при нормі до 75%; 5) за показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну III клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. Враховуючи наявність шкідливих умов праці, один раз в п`ять років на підприємстві відповідача проводилась атестація його робочого місця, яка оцінювала наявність шкідливих умов праці працівника та за результатами атестацій щоразу підтверджувались шкідливі умови праці та наявність Списку № 1, який надає йому відповіді пільги при оформленні пенсії. Усі вище вказані обставини стали причиною виникнення та розвитку у нього хронічного професійного захворювання, діагноз якого вперше встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" м. Кривий Ріг в грудні 2019 року. Враховуючи вище вказане згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії № 085981 Серії 12 ААА від 19 січня 2021 року йому було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 70% та відповідно до довідки МСЕК № 574081 серії 12 ААБ від 19 січня 2021 р. йому встановлена друга група інвалідності. Відповідно до медичних висновків ДУ "УКРПРОММЕД" стадія його хвороби має прогресуючу клінічну картину, рекомендовано спостереження сімейного лікаря, невропатолога, ортопеда - травматолога, терапевта за м/м, реабілітаційне лікування, фізіотерапія, оздоровлення в профілакторіях, санаторно-курортне лікування та медикаментозне лікування відповідно до медичних висновків.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 06 грудня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 06 грудня 2021 року по цивільній справві №176/2113/21 за позовом ОСОБА_1 Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я.
У відзиві на апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" просить в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 Державного підприємства "Східний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я відмовити в повному обсязі.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача – ОСОБА_1 , останній дійсно працював: починаючи з 06 травня 2004 року по 23 серпня 2019 року працював на Інгульській шахті, яка є структурним підрозділом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується трудовою книжкою. За весь період трудових відносин позивач займав різні посади, зокрема слюсаря чергового по ремонту приладів забрудненого радіоактивними речовинами дробильно-сортирувального комплексу по 5 розряду. 23 серпня 2019 року позивач звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України./а.с.11/.
По факту виникнення у позивача хронічного професійного захворювання проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 28 грудня 2019 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Розслідування проводилось уповноваженою комісією: Голова комісії - С.В. Олексєнко - начальник відділу з питань гігієни праці Управління Держпраці у Кіровоградській області; члени комісії: С.М. Бондаренко - страховий експерт з охорони праці Кіровоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області; І.В. Пасічник - юрисконсульт юридичної служби відповідача; Д.М. Бондарєв - голова первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК", представник вищого органу Незалежної профспілки гірників України; О.М. Лунга - завідувач відділення профілактики поліклінічного відділення № 1 комунального закладу "Поліклінічне об`єднання м. Кіровоград"; О.М. Токар - заступник голови ППО Незалежної профспілки гірників України Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК"; О.І. Михайленко - керівник групи охорони праці Інгульської шахти ДП "Схід ГЗК".
Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: вібраційна хвороба другої стадії від загальної вібрації з цербрально- переферичним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з полірадикулонейропатією (L5, S1, С5, С6, С7), виражеим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьовх суглобів (ПФ другого ступеня) і періартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня. Комісією в п. 12 Акту встановлено, що загальний стаж становить 16 років 04 місяці 19 днів, а стаж роботи в цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 15 років 03 місяці 17 днів.
Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), та визначено що він підпадав під дію шкідливих факторів: вібрації, пилу, що перевищували ГДР.
Зважаючи на визначені шкідливі умови праці, комісією були встановлені обставини за яких у позивача виникло професійне захворювання ( п. 17 Акту): тривалий стаж роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці на Інгульській шахті ДП "Схід ГЗК", недосконалість технологічного обладнання (електровоз К-14), що призводить до перевищення ГДК загальної транспортної вібрації та пилу при виконанні функціональних обов`язків.
В п. 18 Акту комісією встановлені причини виникнення професійного захворювання: 1) рівень вібрації (транспортна) до 109 дБ при нормі 107дБ; 2) запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 2,3-2,7 мг/м3 при нормі - 2,0 мг/м3; 3) підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони: + 12,4 0 С при нормі +15...+27 °С; +1,8 °С при нормі + 15...+21°С; + 10,0 °С при нормі +13 ...+19°С; 4) рівень вологості до 90% при нормі до 75%; 5) за показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну III клас 2 ступінь напруженості трудового процесу. /а.с.12-14/
Усі вище вказані обставини стали причиною виникнення та розвитку у позивача хронічного професійного захворювання, діагноз якого вперше встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" м. Кривий Ріг в грудні 2019 року.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії № 085981 Серії 12 ААА від 19 січня 2021 року позивачу встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 70% та відповідно до довідки МСЕК № 574081 серії 12 ААБ від 19 січня 2021 р. йому встановлена друга група інвалідності, строком до 01.02.2022 року. /а.с.15,16/
Позивачем надано виписки з медичної картки амбулаторного хворого, які підтверджують перебування ОСОБА_1 в грудні 2020 року, в березні 2021 року, в серпні 2021 року, в травні 2020 року на лікуванні у медичних закладах /а.с.21-26/.
Позивач у позові посилається на те, що у зв`язку із хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та кашлю, що спричиняє дискомфорт та задуху, навіть незначні фізичні навантаження не дають йому вільно дихати. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах. На даний час незмінним є те, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, оскільки не зважаючи на постійні курси лікування, які лише тимчасово полегшують його стан, відновлення стану здоров`я є неможливим, тим паче, що втрата працездатності та інвалідність, свідчать про незворотність втрати та неможливість відновлення стану його здоров`я. Вважаю, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.
Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Як встановлено судом першої інстанції у своїй письмовій заяві від 20.12.2019 року, адресованій ДП «СхідГЗК», ОСОБА_1 просить розглянути можливість виплатити йому одноразову грошову виплату як відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням яку оцінює у 7000 грн. /а.с.35/.
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до ч. 5. ст. 23 ЦК України Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). 
Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 погодився на сплату йому одноразово у відшкодування моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням на ДП «СхідГЗК» у сумі 7000 грн., про що укладено договір про відшкодування шкоди. Отримав таку виплату одноразово, з урахуванням сплати відповідачем ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням. ОСОБА_1 у договорі зазначив, що відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум з ДП «СхідГЗК» по відшкодуванню моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач скористався правом на одноразове відшкодуванню моральної шкоди заподіяної професійним захворюванням та відмовив у задоволенні позову.
Посилання апелянта, про те що заява від 20.12.2019 року, яка позивачем була подана та договір від 27.12.2019 року про відшкодування моральної позивачем був підписаний, ще до моменту отримання ним акту за формою П-4 від 28 грудня 2019 року та до встановлення йому згідно довідки Медико-соціальної екпертної комісії №012388 Серії 12 ААА від 21 січня 2020 року , вперше ступеню стійкої встрати працездатності внаслідок професійного захворювання 60% 6(50%- відб., 10 5 -ХОЗЛ) з 17.01.2020 року та встановлено третю групу інвалідності колегією суддів з огляду на нижче зазначене. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач своєю письмовою заявою від 20 грудня 2019 року погодив розмір відшкодування моральної шкоди за отримані професійні захворювання.
27.12.2019 року позивачем та відповідачем укладено договір №18/415 про відшкодування моральної шкоди.
Пунктом 2 зазначеного договору визначено, що ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання з ДП “СхідГЗК”.
Пунктом 7 договору визначено, що сторони стверджують, що угоду уклали при повному розумні всіх її наслідків добровільно без будь-якого примусу.
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1. ст. 627 відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтею 629 ЦК України, передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Таким чином, позивач укладаючи договір погодив розмір відшкодування моральної шкоди та отримав відповідну виплату, що в силу ч.5. ст. 23 ЦК України позбавляє позивача повторно звертатися за відкошуванням моральної шкоди.
Крім того, колегія судів зазначає, що договір №18/415 від 27.12.2019 року про відшкодування моральної шкоди є чинним.
Інші доводи апелянта зводяться до не згоди з розміром моральної шкоди визначеної позивачем у заяві на направленій відповідачу, яка зафіксована умовами договору.
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення. 
Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області  від 06 грудня 2021 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

                                                                М.Ю.Петешенкова