Ухвала
 
21 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 521/8039/20
провадження № 61-21319ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ромашка 2007» про визнання недійсними рішень Правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ромашка 2007»,   
встановив:
18 березня 2022 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулась до суду касаційної інстанції у строки, передбачені законодавством, проте таке твердження заявника не заслуговує на увагу з огляду на наступне.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 02 грудня 2021 року складений 02 грудня 2021 року, тому останнім днем звернення з касаційною скаргою є 04 січня 2022 року (робочий день - вівторок), оскільки останній день звернення з касаційною скаргою припадає на вихідний день 01 січня 2022 року (субота), а перший робочий день після вихідних - 04 січня 2022 року.
ОСОБА_1 звернулася до суду з касаційною скаргою лише 18 березня 2022 року.
Заявник у касаційній скарзі зазначила, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року вона отримала 18 лютого 2022 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи, а також штампом на копії постанови, на якому зазначена дата її виготовлення. У зв'язку з викладеним ОСОБА_1 вважає, що тридцятиденний строк на касаційне оскарження судового рішення нею не пропущений. 
Проте належних доказів на підтвердження дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції заявником не надано. Зокрема, відмітка про дату засвідчення рішення суду на долученій до касаційної скарги копії постанови апеляційного суду не може вважатись належним доказом дати її отримання заявником, оскільки на указаній копії відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 18 лютого 2022 року отримала таку копію судового рішення. Окрім цього, копію розписки з матеріалів справи на підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови, про яку у касаційній скарзі зазначає ОСОБА_1 , до скарги долучено не було. 
У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, є порушенням вимог пункту 1 статті  6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: надіслати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (супровідний лист про надсилання кореспонденції апеляційним судом, поштовий конверт, довідку суду апеляційної інстанції щодо дати отримання/неотримання ОСОБА_1 чи її представником копії повного тексту постанови від 02 грудня 2021 року тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року залишити без руху.  
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали стосовно подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                              М. Ю. Тітов