Ухвала
 
29 липня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 761/8374/20
провадження № 61-5840ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною                   скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
29 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                        від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року у вказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2022 року поновлено строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                        від 12 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року; касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано заявниці надати уточнену редакцію касаційної скарги, у якій уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників.
 
25 липня 2022 року від заявниці на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме, уточнена редакція касаційної скарги без посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для оскарження судових рішень.
 
Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.
 
У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389                         ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду                             від 13 серпня 2019 року у справі № 910/11614/18, від 23 квітня 2020 року у справі               № 439/1155/18, від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18, від 03 лютого                 2021 року у справі № 520/21069/18, від 18 серпня 2021 року у справі № 756/7539/16.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).   
 
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
 
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому відповідно до вимог           ЦПК України справа є малозначною.
 
Разом з тим, касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Заявниця зазначає, що судами не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18, а саме те, що законодавством не передбачено право на стягнення аліментів того з батьків, з яким не проживають діти.
 
Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики у питанні визначення повноважної сторони на отримання аліментів на дитину у разі невиконання рішення про визначення місця проживання дитини.
 
Водночас, не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у цій малозначній справі посилання заявниці на те, що справа має виняткове значення для неї (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для неї виняткове значення.
 
Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. 
 
Враховуючи те, що заявницею усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підставу оскарження судових рішень, а саме, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи. 
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявниця просить зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня             2021 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду                               від 19 травня 2022 року, до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
 
Вказане клопотання мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення підлягає примусовому виконанню, поворот його виконання у випадку повного чи часткового скасування буде утрудненим та практично неможливим. 
 
Вирішуючи питання про зупинення виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, Верховний Суд виходить із такого.
 
За змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Відповідно до частини другої статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
 
Вказані у клопотанні заявницею доводи містять підстави для висновку про необхідність часткового зупинення виконання рішення місцевого суду в частині, яка не підлягає негайному виконанню.
Враховуючи, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, отже, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, у цій частині підлягає негайному виконанню, а тому не підлягає зупиненню.
 
Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення                         Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня                  2022 року, до закінчення його перегляду в касаційному порядку в частині задоволених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину, яке не підлягає негайному виконанню, є обґрунтованим з огляду на неможливість повернення грошових коштів в силу норм частини другої статті 445 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
 
Витребувати із Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 761/8374/20.
 
Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення                             Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня                  2022 року, у частині, яка не підлягає негайному виконанню задовольнити частково.  
 
Зупинити виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, в частині вимог про стягнення аліментів на дитину, яка не підлягає негайному виконанню, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.  
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний