УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 червня 2022 року
м. Київ
провадження № 51-1688 впс 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання                                                ОСОБА_4 ,
прокурорів                                                               ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
захисників                                                                ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9  
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження № 22021000000072 від 11 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 438 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Києва або іншого місцевого суду м. Києва,
встановив: 
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшли клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження № 22021000000072 від 11 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28,                 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 438 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Києва або іншого місцевого суду м. Києва.
Клопотання мотивовані тим, що відповідно до ч. 1 ст. 32 та ч. 9 ст. 615 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 надійшов до Личаківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності. 
Вказують, що органом досудового розслідування не було встановлено точне місце вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, тому кримінальне провадження повинно розглядатися судом, у межах територіальної юрисдикції якого було закінчено досудове розслідування.
Вказують, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань (далі – ДБР), яке фактично розташоване в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а юридична адреса ДБР перебуває у межах Печерського району м. Києва.
Крім цього захисники вказують, що майже всі свідки в провадженні проживають в                   м. Києві та Київській області, й сам обвинувачений утримується в м.  Києві, у зв`язку з чим розгляд кримінального провадження в м. Львові тягне зайве витрачання бюджетних коштів й призводить до затягування й ускладнення процесу.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала своє клопотання й частково підтримала клопотання інших захисників. Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали подані клопотання та просили їх задовольнити.
Прокурори заперечили проти задоволення поданих клопотань.
Інші учасники судового провадження були повідомлені про час та місце розгляду клопотань. Заяв про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового засідання, перевіривши доводи, наведені у клопотаннях та додатках до них, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягають з таких підстав. 
Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження. 
До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
За змістом поданих клопотань захисники вказують, що, на їхню думку, належним судом для розгляду провадження у цьому випадку є Шевченківський районний суд                    м. Києва або ж інший місцевий суд м. Києва, посилаючись на положення ч. 9 ст. 615 та ч. 1 ст. 32 КПК України. 
Однак з такою позицією погодитися не можна, враховуючи наступне.
Насамперед необхідно брати до уваги, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів, й цей стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акту у цьому провадженні до суду й триває на даний час. 
У зв`язку з цим, відповідно до положень ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції Закону України від 14.04.2022 р. № 2201-IXпід час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування.
На думку колегії суддів, при визначенні поняття і форм закінчення досудового розслідування необхідно виходити з положень Глави 24 КПК України, яка регулює відповідні аспекти. 
Зокрема, відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Таким чином, як вбачається зі змісту наведеної норми, певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з певною дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор.   
При цьому, відповідно до змісту наявних матеріалів провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 22021000000072 від 11 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1                  ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 438 КК України, був затверджений 01 червня 2022 року прокурором ОСОБА_11 у м. Львові за адресою проспект Шевченка, 17-19, й відповідно до даних штемпеля Личаківського районного суду м. Львова, який є на супровідному листі з Офісу Генерального прокурора про направлення обвинувального акту з додатками до суду, звернення прокурора до суду з обвинувальним актом відбулося шляхом безпосередньої передачі його до канцелярії відповідного суду 03 червня 2022 року, де ці матеріали були зареєстровані з вхідним номером 11013.
Враховуючи це, на думку колегії суддів, під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження, в аспекті суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, потрібно виходити з приписів ч. 9 ст. 615 КПК України у їх взаємозв`язку з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України щодо визначення форм закінчення досудового розслідування.
Наявність правових підстав для здійснення процесуального керівництва прокурором у цьому кримінальному провадженні у м. Львові за вказаною вище адресою матеріали провадження не спростовують, а тому безпідставними є доводи сторони захисту, зміст яких зводиться до тверджень про те, що місце закінчення досудового розслідування визначається кодом реєстрації супровідного листа про направлення обвинувального акта до місцевого суду, оскільки питання реєстрації вихідної кореспонденції за внутрішніми правилами діловодства Офісу Генерального прокурора не мають пріоритету над приписами КПК України.
Також в цьому конкретному провадженні необхідно врахувати, що відповідно до частин 1, 4 статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII систему ДБР складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи.
Досудове розслідування у кримінальному проваджені щодо ОСОБА_10 здійснювалося Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, юрисдикція якого поширюється на всю територію держави.
У складі Головного слідчого управління Державного бюро розслідування діє, зокрема, перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР.
Відповідно до наказу в.о. директора ДБР від 16 грудня 2020 року № 720-ос/дск старшого слідчого ОСОБА_12 , яка склала обвинувальний акт у цьому провадженні, було переведено на посаду слідчого саме в перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР.  
При цьому згідно з наказом директора Державного бюро розслідувань від 1 березня 2022 року № 120?дск у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях вказаним відділом визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові.
Окрім того, не вбачається достатніх підстав й для направлення цього кримінального провадження до одного з місцевих судів м. Києва також з підстав, передбачених абзацом шостим частини першої ст. 34 КПК України щодо виняткових підстав для такого направлення, враховуючи можливість застосування судом положень ст. 336 КПК України щодо дистанційного судового провадження. 
Тому в цілому колегія суддів вважає, що доводи захисників про наявність підстав для  направлення цього кримінального провадження з Личаківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Києва або іншого місцевого суду м. Києва є необґрунтованими.
З огляду на це колегія суддів вбачає необхідним відмовити у задоволенні клопотань захисників.
Керуючись ст. 34 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження № 22021000000072 від 11 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 438 КК України, з Личаківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Києва або іншого місцевого суду                   м. Києва залишити без задоволення. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                      ОСОБА_3