ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року 
м. Київ

cправа №  911/95/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,
обов`язки секретаря судового засідання за дорученням головуючого судді покладено на помічника судді Александренко К.І.

представників учасників справи:
позивача - акціонерного товариства «Укртрансгаз»  - Болдін В.В., адвокат (довіреність від 29.11.2021 №1-2844), 
відповідача -приватного акціонерного товариства «ПВІ ЗІТ Нафтобудізоляція»   -Селіфонов В.В., адвокат (ордер АА № 1224195),
третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - Даниляк О.С., адвокат ( довіреність від 15.07.2022 №396), 

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу   акціонерного товариства «Укртрансгаз»      
на рішення господарського суду Київської області від 03.06.2021 (суддя                        Саванчук С.О.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 (головуючий суддя: Алданова С.О., судді:  Зубец Л.П., Владимиренко С.В.)
у справі № 911/95/20
за позовом  акціонерного товариства «Укртрансгаз»  (далі -  АТ «Укртрансгаз», позивач, скаржник)
до   приватного акціонерного товариства «ПВІ ЗІТ Нафтобудізоляція»   (далі -  Товариство, відповідач),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», третя особа)
про  стягнення  заборгованості.

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Спір у справі виник про стягнення з Товариства пені та 10% штрафу, нарахованих за неналежне виконанням останнім  договору підряду. 
Короткий зміст позовних вимог
АТ «Укртрансгаз» звернулося до суду з позовом до Товариства про стягнення з останнього пені у розмірі  3 151 081,26 грн за період прострочення з 22.10.2018 до 22.04.2019 та 3 480 708,24 грн штрафу за прострочення понад 30 днів, розрахованого на підставі пункту 4.3 договору.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду в частині своєчасного та повного виконання об`єму робіт у строки, визначені умовами договору та календарним планом виконання робіт.  
Ухвалою суду від 16.02.2021, зокрема, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Рішенням господарського суду Київської області від 03.06.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Оскаржувані судові акти мотивовані тим, що у правовідносинах між сторонами виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин, позбавлений можливості виконати взяті зобов`язання за укладеним договором, тому відсутні правові підстави для нарахування відповідачу пені та 10 % штрафу у заявленому до стягненні розмірі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі АТ «Укртрансгаз» зазначаючи про неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення ними норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій зі справи,  а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.
Скаржник в обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказує, що  відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», пункту 47 частини першої статті 1 розділу І Закону України «Про ринок природного газу», пунктів 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи України, статей 526, 530, 617, 628, 629, 837, 846, 847 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» у подібних правовідносинах. 
Із посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник вказує на порушення судами попередніх судових інстанцій норм процесуального права, а саме статті 74, 76, 79, 86, 236, 237 ГПК України, не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Доводи інших учасників справи 
У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти задоволення касаційної скарги, вважає її безпідставною, а оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими і просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.  
Від третьої особи відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Згідно з розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 25.07.2022 № 29.3-02/1259 проведено повторний автоматизований розподіл справи № 911/95/20 у зв`язку із відпусткою судді Булгакової І.В.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх судових інстанцій встановлено, що 21.06.2017 Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії УМГ «Львівтрансгаз» (замовник) та Товариством (підрядник) укладено договір підряду                           № 1706000282  (далі - договір), за умовами якого:
- підрядник зобов`язується в порядку та на умовах цього договору, на свій ризик, власними та залученими силами і засобами, обладнанням, матеріалами і механізмами за завданням замовника протягом встановленого у договорі строку виконати за плату роботи: «Вибірковий ремонт ізоляційного покриття МГ Івацевичі - Долина ІІІ Ду 1200, Ру 5,4 МПа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 довжиною 2944 м.п., Бібрський проммайданчик (45200000-9 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва), а замовник зобов`язується оплачувати виконані роботи (пункт 1.1);
- строки виконання робіт за цим договором - відповідно до «Календарного плану», що є додатком ІІ до цього договору (пункт 1.3);
- за виконання передбачених цим договором робіт замовник виплачує підряднику 34 807 082,40 грн шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника протягом 15 днів з дня підписання актів (пункт 3.1);
- здавання виконаних робіт підрядником та приймання їх результатів замовником оформлюється актом виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного виконання робіт по кожному об`єкту замовника (пункт 3.5);
- підписання акта виконаних робіт уповноваженим представником замовника є підтвердженням відсутності претензії з його боку (пункт 3.6);
- за порушення підрядником строків виконання зобов`язання за цим договором він виплачує замовнику неустойку у розмірі, встановленому абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, крім того, за прострочення понад тридцять днів  додатково сплачує штраф у розмірі 10 % від суми договору (пункт 4.3);
- сторона звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо воно є наслідком дії обставин непереборної сили, як то: стихійні лиха, повені, пожежі, війни чи військові дії, страйки, масові безпорядки і хвилювання, акти органів державної влади і/чи управління, які спричиняють неможливість виконання договору, підтверджених у встановленому законодавством України порядку (пункт 5.1);
- у випадку настання вищевказаних обставин непереборної сили сторона повинна протягом 5-ти днів будь-яким способом повідомити про них іншу сторону з представленням документів, виданих уповноваженими органами і підтверджуючих факт настання вказаних обставин. У випадку відсутності вказаних умов сторона не вправі посилатись на форс-мажорні обставини (пункт 5.2);
- строк виконання зобов`язань по цьому договору автоматично продовжується на час дії вищевказаних обставин непереборної сили, при умові, що сторона своєчасно повідомила іншу сторону про їх настання. У випадку коли обставини непереборної сили і/чи їх наслідки продовжуються більше одного місяця і/чи при настанні даних обставин стає зрозумілим, що вони будуть діяти більше цього строку, сторони проведуть переговори з метою виявлення прийнятних для них способів виконання цього договору (пункт 5.3);
- договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 21.10.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання (пункт 8.1).
Відповідно до додатку № 1 до договору «Вибірковий ремонт ізоляційного покриття МГ Івацевичі - Долина ІІІ Ду 1200, Ру 5,4 МПа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 довжиною 2944 м.п. в межах Бібриського ЛВУМГ» передбачає ряд заходів, які необхідно виконати з метою заміни старої дефектної ізоляції на ділянках, які визначені звітом по комплексному обстеженню засобів протикорозійного захисту, корозійного стану газопроводу та внутрішньо трубної діагностики (ВТД).
Згідно з пунктом 3 додатку № 1 ремонт ділянок лінійної частини з заміною захисного покриття виконати без виведення з експлуатації МГ, без зміни положення газопроводу та без припинення транспортування газу, в траншеї. Роботи виконуються згідно даних технічних вимог і якісних характеристик предмету закупівлі, вимог чинних нормативних документів.
Пунктом 3.1.10 додатку № 1 визначено, що замовник зобов`язаний: виконати розбивку (позначення) траси проходження МГ вішками згідно з вимогами пункту 5.6. ВБН В.3.1-00013741-08:2008 з вказанням початку та закінчення ділянок ремонту, глибини закладання МГ та наявності перетинів з іншими підземними комунікаціями. Окремо позначаються межі ділянок з глибиною меншою, ніж нормативна глибина залягання згідно з вимогами СНиП 2.05.06-85; оформити акт здачі-приймання ділянки ЛЧМГ в ремонт; знизити тиск в газопроводі перед відкриттям ділянки не менш ніж на 10% від величини максимального робочого тиску, зареєстрованого протягом останнього року.
Ремонтні роботи виконуються в охоронній зоні діючого магістрального газопроводу. Магістральний газопровід є об`єктом підвищеної небезпеки (НПАОП 60.3-1.01-10) (пункт 4.1 додатку № 1).
Згідно з пунктом 6.1 додатку № 1 визначено, що для отримання допуску на виконання робіт підрядник повинен затвердити та погодити з замовником проект виконання робіт та операційно-технологічні карти.
Відповідно до пункту 6.2 додатку № 1 замовник оформляє письмовий дозвіл для підрядника на право проведення ремонтних робіт на діючому об`єкті ПАТ «Укртрансгаз», в тому числі, в охоронній зоні МГ, після отримання від підрядника вичерпного переліку документів, передбачених СОУ 60.3-30019801-121:2014 «Охорона праці. Порядок допуску працівників сторонніх організацій для виконання робіт (завдань) на об`єктах ПАТ «Укртрансгаз».
Судами також встановлено, що між позивачем (первісним замовником), відповідачем (стороною 3) та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Оператор ГТСУ) (новим замовником) укладено угоду                № 1706000282-D від 15.12.2019 про заміну сторони у зобов`язанні, що виникло на підставі договору  № 1706000282, відповідно до умов якої первісний замовник передає новому замовнику всі права вимоги до сторони 3 за зобов`язанням, які виникли на моменті та після дати відступлення права вимоги за зобов`язанням. Новий замовник після дати відступлення права вимоги за зобов`язанням отримує всі права первісного замовника за зобов`язанням, що існували на момент переходу таких прав, крім прав вимоги, зазначених в абзаці другому цього пункту угоди.
До нового замовника не переходить права вимоги первісного замовника до сторони 3 в частині грошових зобов`язань сторони 3 зі сплати пені та штрафів за порушення строків виконання стороною 3 зобов`язання, якщо таке порушення з боку сторони 3 мало місце до дати відступлення права вимоги за зобов`язанням.
Відповідно до пункту 1 додатку № 1 до договору «Технологічні вимоги та якісні характеристики предмету закупівлі» об`єкт ремонту: вибірковий ремонт ізоляційного покриття магістрального газопроводу Івацевичі-Долина ІІІ нитка ДУ 1200 Ру 5,4 МПа на ділянці км 431,85 - км 510,00, загальною площею 2944 м.п. в межах обслуговування Бібрського ЛВУМГ.
Об`єкт ремонту розташований на землях: - 431,85 км - 432 км; с. Лани, поля під посівами, ліс; - 448,548 км - 448,692 км; с. Рудкцівці, поля під посівами; - 449 - 87 км - 450,03 км; с. Рудкцівці, поля під посівами; - 454,7 км - 455,2 км; с. Кам`яне, ліс; - 467,95 км - 468,25 км; с. Лівчиці, поля під посівами; - 471,4 км -472,025 км; с. Руда, поля під посівами, ліс; - 487,035 км - 487,3 км; с. Комарів, пасовище, луки; - 509,4 км - 510 км; с. Хутір Смоляний, ліс.
Суди встановили, що в матеріалах справи наявний долучений позивачем акт приймання-передачі земельних ділянок від 15.06.2017 (том 5 аркуш справи 210), згідно з яким ТОВ «Теофіпілка» передало УМН «Львівтрансгаз» у тимчасове користування, для проведення ремонту ізоляційного покриття магістрального газопроводу  КЗУ-ІІ Ду 1200, смугу землі довжиною 1550 м/п і шириною 28 метрів, який  не стосується місця розташування земельних ділянок у даній справі .
Як вбачається з матеріалів справи: вибірковий ремонт ізоляційного покриття магістрального газопроводу Івацевичі-Долина ІІІ нитка ДУ 1200 Ру 5,4 МПа на ділянці км 431,85 - км 510,00, загальною площею 2944 м п. в межах обслуговування Бібрського ЛВУМГ, тобто, фактично роботи проводились на                     8 земельних ділянках загальною площею 2944 м п.
Умовами пункту 3.1.10 додатку № 1 визначено, що замовник, поміж іншого, взяв на себе обов`язок знизити тиск у газопроводі перед відкриттям ділянки не менше ніж на 10 % від величини максимального робочого тиску, зареєстрованого на протязі останнього року експлуатації.
Пункт 1.20 глави ХІІІ «Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів» передбачає необхідність проведення ремонтних робіт на МГ з пониженням прохідного тиску газу не менше ніж на 10 % від максимального прохідного тиску, зареєстрованого на даній ділянці ЛЧМГ протягом останнього року експлуатації.
За результатами дослідження наданої позивачем інформаційної довідки, за підписом в.о заступника головного інженера Філії «Оператор газотранспортної системи України» - Михалевич О.Т., стосовно тиску газу в МГ Івацевичі-Долина ІІІ Ду 1200 між КС Бібрка та КС Долина для проведення робіт на ділянці між лінійними кранами № 3-21А і № 265 (км 431.85 - км 510) згідно з якою зазначено: 23.06.2017 - 23.11.2017, максимальний тиск 51,2 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахуванням 10 % - 46,1 кгс/см2, період перевищення 19 діб; 13.05.2018 - 16.05.2018, максимальний тиск 50,4 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахуванням 10% - 45,3 кгс/см2, період перевищення 0 діб; 06.07.2018 - 15.10.2018, максимальний тиск 50,4 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахування 10% - 45,3 кгс/см2, період перевищення 3 доби; 07.11.2018 - 04.03.2019, максимальний тиск 50,4 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахування 10% - 45,3 кгс/см2, період перевищення 15 діб, судом встановлено, що відомості, які зазначені в рядку 23.06.2017 - 23.11.2017, максимальний тиск 51,2 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахуванням 10 % - 46,1 кгс/см2, період перевищення 19 діб не відповідають дійсності, з огляду на те, що максимальний тиск 51,2 кгс/см2 * 10%= 46,08 кгм/см2 - максимально допустимий тиск з урахуванням 10 %, що, у свою чергу, свідчить про невірність здійсненого розрахунку.
Суди попередніх судових інстанцій вказану довідку  не прийняли як належний доказ у справі, оскільки зниження тиску у газопроводі перед відкриттям ділянки не менше ніж на 10 % від величини максимального робочого тиску має бути зафіксоване на ділянці протягом останнього року експлуатації. Однак дана довідка Оператора ГТСУ не містить офіційних відомостей про максимально прохідний тиск, повний розрахунок з визначенням дат перевищення максимально допустимих тисків, що зареєстровані на даній ділянці магістрального газопроводу МГ Іванцевичі-Долина ІІІ нитка Ду 1200, Ру 5,4 Мпа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 протягом останнього року експлуатації, що, у свою чергу, унеможливлює встановлення факту виконання позивачем умов пункту 3.1.10 додатку № 1 до договору, вимог Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів та фактичної можливості проведення відповідачем робіт з ремонту ізоляційного покриття, з огляду на факт безперебійного транспортування газу в момент проведення ізоляційних робіт.
Відповідач надав до суду сертифікат Торгово-промислової палати України від 06.03.2019 № 3100-19-0114 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) яким встановлено: виняткові погодні умови з листопада 2017 року по березень 2018 року, які не відповідають нормам за показниками вологості та температурного режиму, що, у свою чергу, унеможливлює проведення робіт з нанесення ізоляційного та захисного покриття в період з 21.11.2017 по 29.03.2018.
З посиланням на пункти 5.1, 5.3 договору підряду та вимоги чинного законодавства України, Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором підряду, а саме виконання робіт із порушенням встановленого «Календарного плану» строку, у зв`язку з виникненням обставин непереборної сили, що було засвідчено сертифікатом Торгово-промислової палати України від  06.03.2019  № 3100-19-0114, а строк виконання зобов`язань за даним договором вважається автоматично продовженим на час дії вказаних обставин непереборної сили.
Відповідачем надано суду висновок експерта Шкребтія В`ячеслава Геннадійовича  за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 13.07.2020 № 04-2020/2, складений на замовлення Товариства, щодо аналізу умов виконання ремонтно-будівельних робіт за договором підряду.
Експертом зроблено висновок, що при виконані робіт по об`єкту «Вибірковий ремонт ізоляційного покриття МГ Іванцевичі-Долина ІІІ нитка Ду 1200, Ру 5,4 Мпа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 довжиною 2944 м.п., наявні періоди протягом яких АТ «Укртрансгаз» не було забезпечено належні технічні умови функціонування магістрального газопроводу МГ Іванцевичі-Долина ІІІ нитка Ду 1200, Ру 5,4 Мпа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 в частині пониження тиску газу в газопроводі, передбаченого вимогами пункту 1.20 НПАОП 60.3-1.01.10 «Правила безпечної експлуатації магістральних газопроводів», а саме: 26.06.2017 - 25.11.2017, 13.05.2018 - 16.05.2018, 06.07.2018 - 15.10.2018, 07.11.2018 - 04.03.2019.
Також відповідачем надана довідка Львівського регіонального центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.05.2019 № 30-23-18/571, з якої вбачається, що в період з 01.11.2018 по 28.03.2019 відсутня можливість виконувати роботи по нанесенню ізоляційного покриття на трубопровід магістрального газопроводу МГ Іванцевичі-Долина ІІІ нитка Ду 1200, Ру 5,4 Мпа, на ділянці км 431,85 - км 510,00 у зв`язку з погодними умовами.
Згідно з даними загальних журналів робіт № 1-8 Товариством  встановлено, що у зв`язку із несприятливими погодними умовами на ділянках по об`єкту МГ Іванцевичі-Долина ІІІ нитка Ду 1200, Ру 5,4 Мпа, на ділянці км 431,85 - км 510,00, довжиною 2944 м.п., які не відповідають вимогам щодо нанесення ізоляційного покриття на поверхню магістрального газопроводу згідно технологічної інструкції, роботи за договором підряду № 1706000282 від 21.06.2017 не могли виконуватись в наступні періоди: 25.11.2017-23.03.2018, 26.03.2018, 28.03.2018, 02.04.2018, 07.04.2018, 14.04.2018, 15.04.2018, 24.04.2018, 28.04.2018, 13.05.2018-16.05.2018, 17.05.2018, 19.05.2018, 24.05.2018, 03.06.2018, 27.06.2018, 06.07.2018-21.07.2018, 20.10.2018-22.10.2018, 24.10.2018, 29.10.2018, 03.11.2018, 15.08.2018, 19.08.2018-22.08.2018, 25.08.2018, 02.09.2018, 11.09.2018, 22.09.2018, 05.10.2018, 02.12.2018, 03.12.2018, 19.12.2018, 24.01.2019, 31.01.2019, 04.02.2019, 17.02.2019, 25.05.2019-27.05.2019, 30.05.2019.
Товариством на виконання умов договору підряду виконано частину робіт,  яка оплачена позивачем, проте, в порушення визначених календарним планом-графіком строків виконання робіт. Згідно з календарним планом виконання робіт роботи повинні бути виконані у строк до 21.10.2018. Однак на порушення наведених умов договору підряду відповідач не виконав частину робіт у встановлений договором підряду строк, у зв`язку з чим позивачем було нараховано відповідачу пеню за період прострочення виконання робіт з 22.10.2018 до 22.04.2019  в сумі 3 151 081,26  грн та штраф 10 % за прострочення понад 30 днів у сумі  3480708,24 грн на підставі пункту 4.3 договору.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що:
- з моменту підписання договору - 21.06.2017 і протягом 5 місяців відповідач фактично був позбавлений можливості виконувати умову договору з огляду, на те, що режим роботи трубопроводу не дозволяв проводити ремонті роботи, оскільки зазначені обов`язки повністю покладені на позивача;
- починаючи з листопада 2018 року і до початку квітня 2019 року відповідач не міг виконувати роботи по ремонту ізоляційного покриття трубопроводу, оскільки йому заважали погодні умови, з огляду на погоджену сторонами технологію, що викладена в технологічній інструкції;
- позивачем як замовником здійснювались вогневі роботи з трубопроводом з 19.12.2018 по 10.06.2019, що також унеможливлювало здійснення підрядником покладених на нього обов`язків, оскільки відповідно до умов договору підрядник не має права самостійно виконувати ремонтні роботи самого трубопроводу, а лише його ізоляційного покриття, що також підтверджується журналом виконання робіт:
- у періоди  з 23.06.2017 по 23.11.2017, з 13.05.2018 по 16.05.2018, з 06.07.2018 по 15.10.2018, з 07.11.20189 по 04.03.2019 (всього разом 12 місяців) у відповідача була відсутня можливість здійснювати роботи на газопроводі через великий тиск газу в трубі, зниження тиску якого повною мірою залежить від позивача; 
- у період жовтень 2018 року - квітень 2019 року були несприятливі погодні умови, що підтверджується сертифікатом від 06.03.2019 № 3100-19-0114 Торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставини (обставини непереборної сили); 
- не мало можливості працювати над ремонтом трубопроводу через недопуски до земельних ділянок з боку місцевих мешканців, а позивач не здійснив відведення цих земельних ділянок, не передав їх належним чином відповідачу;
-  позивач систематично порушував умови  договору в частині оплати протягом 15 днів, як це передбачено пунктом 3.1 договору, вже виконаних та прийнятих за актами приймання - передачі виконаних робіт, що, у свою чергу, унеможливлювало виконання робіт зі сторони підрядника.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Причиною касаційного оскарження судових рішень стало питання щодо правильності  застосування судами статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» та ЦК України, зокрема, статей 526, 530, 837, 846, 847 названого Кодексу. 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1,4  частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.  
Отже, по-перше, слід з`ясувати наявність/відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Зі змісту вказаної норми (пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України) вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 зі справи №904/8389/17, від 06.12.2021 зі справи №904/6340/19, від 14.12.2021 зі справи №910/3359/20.
З огляду на зміст, характер доводів скаржника, в ході касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень Верховний Суд, вважає за необхідне надати оцінку щодо застосування судами норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права з урахуванням підстав касаційного оскарження та враховує таке.
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення пені та 10% штрафу, суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, а саме, строків виконання зобов`язання та звільнили Товариство від відповідальності.
Однак дані висновки судів попередніх інстанцій є передчасними з огляду на таке.
Щодо неправильного застосування судами приписів статей 526, 530, 837, 846,847 ЦК України та статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до частини першої статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Статтею 847 ЦК України встановлено, що підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника, у тому числі, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.
Верховний Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» підприємства магістральних трубопроводів під час виконання капітальних та інших планових робіт з метою забезпечення безаварійної експлуатації магістральних трубопроводів без оформлення речових прав на земельні ділянки мають право, зокрема, облаштовувати під`їзні шляхи та пересуватися будь-якими видами транспорту і спеціальної техніки на об`єкти магістральних трубопроводів для їх технічного обслуговування, проведення ремонтних робіт згідно із схемами під`їздів, погодженими з власниками або користувачами земельних ділянок.
Отже, статтею 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» передбачене право, а не обов`язок  підприємства магістральних трубопроводів, зокрема, облаштовувати  під`їзні шляхи,  проведення ремонтних робіт згідно із схемами під`їздів, погодженими з власниками або користувачами земельних ділянок.
Відтак, оформлення правовідносин між землевласниками/користувачами земельних ділянок та AT «Укртрансгаз» безпосередньо не впливає на правовідносини між AT «Укртрансгаз» та Товариством та не може бути перешкодою для виконання робіт за договором підряду належним чином. 
Верховний Суд звертає увагу на необхідність у застосуванні приписів статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» здійснювати оцінку правовідносин у нерозривному зв`язку також і з іншими нормами, які регулюють відповідні правовідносини та визначають організаційні та правові засади встановлення та дотримання правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів саме з метою забезпечення їх безперебійного функціонування, раціонального використання земель у межах встановлених охоронних зон, режиму ведення господарської та іншої діяльності, охорони довкілля та екологічної безпеки, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення, господарських об`єктів від впливу можливих аварій (аварійних ситуацій); діючими безпосередньо для землевласників/ користувачів земельних ділянок обмеженнями, передбаченими цим Законом, Правилами охорони магістральних трубопроводів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1747 від 16.11.2002 та  в  порядку,  встановленому  Земельним кодексом України. Зокрема, пункту 4 статті 20 вказаного Закону, згідно з яким власники та користувачі земельних ділянок зобов`язані безперешкодно допускати працівників підприємств магістральних трубопроводів для здійснення контролю технічного стану об`єктів магістральних трубопроводів та виконання планових і аварійно-відновлювальних робіт.  Статтею 25 зазначеного Закону також передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Верховний Суд зазначає, що добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст цих принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам ділового обороту. Цивільне законодавство не містить визначення згаданих принципів, віддаючи це на розсуд сторін. Тобто, укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм, добросовісністю, по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, унеможливити укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб) і дотримуватись зовнішніх критеріїв, справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у співмірності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Тобто, кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої процесуальної поведінки яка б виключала необ`єктивні (упереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.
Відповідно, у разі наявності реальних фактичних перешкод виконання підрядних робіт ПрАТ «ПВІ ЗІТ Нафтобудізоляція» зі сторони землевласників/користувачів земельних ділянок, відповідач не позбавлений права довести суду належними і допустими доказами існування таких обставин, як і виконання ним свого обов`язку своєчасного попередження про них замовника.
Проте, хоча умови договору підряду (зокрема його пункти 1.1, 2.1) містять посилання на обов`язок підрядника на свій ризик виконати власними та залученими силами і засобами, обладнаннями, матеріалами і механізмами за завданням замовника роботи, передбачені даним договором, а при неможливості в передбачений цим договором строк виконати роботи, негайно письмово повідомити про це замовника, однак судами попередніх інстанцій при розгляді справи не було встановлено, чи були Товариством виконані умови пункту 2.1 договору підряду в частині повідомлення замовника (AT «Укртрансгаз») про неможливість їх виконання, а також не встановлено факту настання таких обставин. 
Таким чином, судами попередніх інстанцій у застосуванні статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», пунктів 10, 18 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002                             № 1747 зазначеного вище враховано не було, суди помилково ототожнили право землевласників/користувачів земельних ділянок на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання робіт, з правом погоджувати такі роботи шляхом підписання документів, які відповідними нормами не передбачено.
Позивач неодноразово заперечував щодо наявності у нього обов`язку складання актів з власниками земельних ділянок щодо передачі земельних ділянок у тимчасове користування або погодження проектів під`їздів до земельних ділянок із власниками земельних ділянок, порушення якого, як результат, унеможливлює виконання підрядником (відповідачем) робіт за договором. Позивач зазначав, що ним виконані умови щодо допуску підрядника до газопроводу для проведення робіт, виконавши розбивку траси. 
У контексті цих доводів Суд зазначає таке.
Так, пунктом 3.1.10 додатку № 1 до договору підряду «Технічні вимоги та якісні характеристики предмету закупівлі» встановлено, що замовник зобов`язаний: 1) виконати розбивку (позначення) траси проходження МГ вішками з показанням початку та закінчення ділянок ремонту, глибини закладання МГ та наявності перетинів з іншими підземними комунікаціями; 2) оформити акти здачі-приймання ділянки МГ в ремонт; 3) знизити тиск в газопроводі перед відкриттям ділянки не менш ніж на 10% від величини максимального робочого тиску, зареєстрованого на протязі останнього року експлуатації.
Водночас обов`язку складення актів з власниками земельних ділянок щодо передачі земельних ділянок у тимчасове користування або погодження проектів під`їздів до земельних ділянок із власниками земельних ділянок договором підряду та додатками до нього не встановлено.
Щодо неправильного застосування судами статей 617, 628, 629 ЦК України та статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати».
Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 ЦК України. 
Приписами статті 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Пунктом 5.2 договору підряду визначено, що у випадку настання обставин непереборної сили (стихійне лихо, повінь, пожежа, війна чи військові дії, страйки, масові безпорядки і хвилювання) сторона повинна протягом 5-ти днів будь-яким способом повідомити про них іншу сторону з представленням документів, виданих уповноваженими органами і підтверджуючих факт настання вказаних обставин. У випадку відсутності вказаних умов сторона не вправі посилатись на форс-мажорні обставини.
Суди попередніх інстанцій, з посиланням на сертифікат Торгово-промислової палати України від  06.03.2019 № 3100-19-0114, визначили, що відповідач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором підряду у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили. Верховний Суд, з урахуванням доводів скаржника про те, що судами не було встановлено дотримання/недотримання Товариством вимог пункту 5.2 договору підряду в частині повідомлення іншої сторони (AT «Укртрансгаз»), зокрема, яким сторони погодили протягом 5-ти днів будь-яким способом про настання вказаних обставин, при тому, що у випадку відсутності вказаних умов сторона не вправі посилатися на форс-мажорні обставини, погоджується з доводами щодо допущення судами порушеннь норм  вищевказаних статей.
Відповідно, висновок судів попередніх інстанцій про те, що строк виконання зобов`язань за договором підряду вважається автоматично продовженим на час дії вказаних обставин непереборної сили з огляду на пункти 5.1, 5.3 договору підряду є передчасним. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 911/58/20).
Щодо застосування судами пункту 47 частини першої  статті 1 Закону України «Про ринок природного газу».
Так, суди попередніх інстанцій вказали, що з журналів записів робіт вбачається, що у період з 23.06.2017 по 23.11.2017, з 13.05.2018 по 16.05.2018, з 06.07.2018 по 15.10.2018, з 07.11.20189 по 04.03.2019 (всього разом 12 місяців) тиск у газопроводі був зависоким, та, оскільки роботи проводяться на магістральному трубопроводі без зупинки транспортного потоку газу, вказане виключає можливість виконання робіт з газопроводом. При цьому, суди не прийняли як належний доказ надану позивачем інформаційну довідку Оператора ГТСУ щодо максимального тиску газу, оскільки долучена до матеріалів справи довідка містить арифметичні помилки та фактично не зазначає максимальний тиск з якого можливо становити 10% (зниження).
Згідно з пунктом 47 частини першої  статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» цілісність газотранспортної системи - це стан газотранспортної системи, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором газотранспортної системи, що технічно гарантують транспортування природного газу.
Пунктами 1 та 2 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи України передбачено, що оператор газотранспортної системи здійснює балансуючі дії для підтримання тиску в газотранспортній системі з метою виконання вимог цілісності газотранспортної системи та вимог щодо експлуатації газотранспортної системи. Під час здійснення балансуючих дій оператор газотранспортної системи враховує, у тому числі, тиск природного газу в газотранспортній системі.
Отже, стан газотранспортної системи (у тому числі тиск у газопроводі) визначається саме оператором газотранспортної системи.
Пунктом 1.20 глави ХІІІ Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.01.2010 № 11, передбачена необхідність проведення ремонтних робіт на МГ з пониженням прохідного тиску газу не менше ніж на 10 % від максимального прохідного тиску, зареєстрованого на даній ділянці ЛЧМГ протягом останнього року експлуатації.
Інформаційна довідка Оператора ГТСУ стосовно тиску газу в МГ Івацевичі-Долина ІІІ Ду 1200 між КС Бібрка та КС Долина для проведення робіт на ділянці між лінійними кранами № 3-21А і № 265 (км 431.85 - км 510) містить інформацію щодо: періоду вибірки тиску; максимального тиску на початку ділянки МГ та максимально допустимого тиску в місці проведення робіт з урахуванням пониження на 10% від максимального тиску, зареєстрованого протягом останнього року експлуатації. Згідно з цією довідкою у період з 23.06.2017 - 23.11.2017, максимальний тиск газу  становив 51,2 кгс/см2, у той час як максимально допустиме значення становить  46,1 кгс/см2,  з 13.05.2018 - 16.05.2018, максимальний тиск  газу становив 50,4 кгс/см2, у той час як максимально допустиме значення становить   45,3 кгс/см2,  з 06.07.2018 - 15.10.2018, максимальний тиск 50,4 кгс/см2, максимально допустимий тиск з урахування 10% - 45,3 кгс/см2, період перевищення 3 доби; 07.11.2018 - 04.03.2019, максимальний тиск газу становив 50,4 кгс/см2, у той час як максимально допустиме значення становить  45,3 кгс/см2.
Отже, судами попередніх судових інстанцій недотримано під час дослідження зазначеної довідки, що остання (довідка) містить  відомості стосовно допустимого тиску у газопроводі протягом останнього року експлуатації та повинна   оцінюватись  у сукупності з іншими зібраними у справі доказами. 
Щодо порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права.
Однією з підстав відмови у задоволенні позову суди попередніх судових інстанцій зазначили про те, що матеріали справи не містять доказів фактичного виконання позивачем пункту 3.1.10 Додатку № 1, в частині виконання розбивки (позначення) траси проходження МГ вішками згідно з вимогами пункту 5.6. ВБН В.3.1-00013741-08:2008 з вказанням початку та закінчення ділянок ремонту, глибини закладання МГ та наявності перетинів з іншими підземними комунікаціями (окремо позначаються межі ділянок з глибиною меншою, ніж нормативна глибина залягання згідно з вимогами СНиП 2.05.06-85) та фактичного виконання вимог статті 16 Закону України «Про трубопровідний транспорт», статті 15 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», статті 17 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», пунктів 10, 18 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 № 1747.
Разом з цим, суди виходили з того, що позивачем фактично долучено акт приймання-передачі земельних ділянок від 15.06.2017, що укладений з ТОВ «Теофіпілка» на підтвердження своїх позовних вимог у двох справах № 911/95/20 та № 911/58/20. Суди встановили, що вказаний акт приймання-передачі земельних ділянок від 15.06.2017 не стосується місця розташування земельних ділянок у даній справі, проте вказали  що він також підтверджує невиконання позивачем вимог пункту 3.1.10 Додатку № 1.
Скаржник у доводах касаційної скарги, зокрема, вказує на порушення судами попередніх судових інстанцій норм процесуального права (приписів статей 74-86 ГПК України), та зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях безпідставно використали, як  доказ, акт приймання-передачі земельних ділянок від 15.06.2017, який не входить в предмет доказування у справі, що розглядається, оскільки стосується іншої аналогічної справи № 911/58/20 та ним в якості доказу у справі до суду не подавався. Відтак скаржник вважає, що висновки судів в цій частині не відповідають встановленим обставинам та порушують норми процесуального права, зокрема, приписи статтей  74-79, 86, 236, 237 ГПК України.
Верховний Суд частково погоджується з вказаними аргументами скаржника про які він послідовно зазначав при апеляційному та касаційному перегляді, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неподання позивачем відповідного акту як доказу у справі. 
Крім того Верховний Суд зауважує, що суди попередніх судових інстанцій під час дослідження і оцінки доказів порушили приписив статей 86, 236 ГПК України, і надали оцінку акту приймання-передачі земельних ділянок від 15.06.2017, копія якого була надана відповідачем як додаток до заперечення відповіді на відзив «у якості прикладу» виконання між тими ж сторонами іншого договору  (том 5 аркуші справи 188, 210);  зазначений доказ  стосується іншої справи (№ 911/58/20); відсутні обґрунтування висновків судів попередніх судових інстанцій, що зазначений акт від 15.06.2017 може бути належним доказом у справі, що розглядається, та, відповідно  підтверджує невиконання позивачем вимог пункту 3.1.10 Додатку № 1. При цьому, зокрема, суд першої інстанції помилково посилався на частину четверту статті 75 ГПК України (преюдиційні обставини) встановлені у справі  №911/58/20, не врахувавши різниці між встановленням юридичних фактів та наданням їм правової оцінки, а також не вказавши, які правові наслідки для справи що розглядається можуть мати обставини встановлені в справі                                  № 911/58/20 з огляду на предмет і підставу поданого в цій справі позову.
Згідно з частиною першою статті 76 ГПК України «Належність доказів» належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи №910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи №925/2301/14).
Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частини перша, друга статті 236 ГПК України).
Частиною п`ятою статті 236 ГПК України унормовано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шабельник проти України» (Заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (рішення у справі «Шенк проти Швейцарії», від 12.07.1988, серія A, №140, с. 29, пп. 45 - 46, та у справі «Тейшейра ді Кастру проти Португалії», від 09.06.1998, Reports 1998-IV, с. 1462, п. 34).
Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Згідно з положеннями ГПК України:
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів; частини перша, третя статті 86);
- законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частини друга, п`ята статті 236).
За таких обставин у Касаційного господарського суду відсутні правові підстави для висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду Київської області від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у цій справі в розумінні наведених положень статей 86 і 236 ГПК України.
Водночас суд касаційної інстанції в силу імперативного припису частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом відхиляються доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, оскільки вони спростовуються наведеним у даній постанові.
Таким чином, суд касаційної інстанції дійшов висновку про задоволення касаційної скарги  АТ «Укртрансгаз» та скасування оскаржуваних судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.  
З урахуванням того, що справа направляється на новий розгляд і це не означає вирішення спору по суті, у Верховного Суду немає підстав для формування остаточного висновку щодо питання застосування норми права у відповідних правовідносинах.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на викладене, враховуючи те, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі вагомі, ключові та доречні питання, порушені у касаційній скарзі, які мають значення для вирішення даного спору під час нового розгляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, встановити обставини і оцінити певні докази за правилами статті 86 ГПК України, зазначені  в цій постанові, надати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.
Судові витрати
Відповідно до статті 129 ГПК України питання про розподіл судових витрат суд розглядає лише, якщо вирішено спір по суті і ухвалено остаточне рішення у справі. Оскільки рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, то розподіл судових витрат у справі, у тому числі й судового збору, сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  300, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  акціонерного товариства «Укртрансгаз»  задовольнити.
2. Рішення господарського суду Київської області від 03.06.2021  та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 зі справи                                №  911/95/20  скасувати.
Справу № 911/95/20 передати на новий розгляд до господарського суду  Київської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає
Суддя                                                                                             І. Колос

Суддя                                                                                             І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова