ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 357/12039/21                                                                                   Суддя першої інстанції: Ярмола О.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, третя особа - Київська митниця Держмитслужби  про скасування постанови,
В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Державної митної служби України, третя особа - Київська митниця Держмитслужби  про скасування постанови, в якому просив: 
- скасувати постанову Державної митної служби України від 23.09.2021 року, винесену за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови Київської митниці від 15.07.2021 року №0069/10000/21 про порушення митних правил та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю і діях ОСОБА_1 порушення митних правил.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу від           Державної митної служби України, Київської митниці Держмитслужби до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем було обрано спосіб оскарження рішення посадових осіб Київської митниці до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику та не погоджуючись з рішенням Державної митної служби України, позивач оскаржив постанову Державної митної служби від 23.09.2021 року до суду, разом з цим, позивачем не зазначено, як об`єктивно здатна впливати постанова Державної митної служби від 23.09.2021 року на поновлення порушеного права, що свідчить про те, що в межах спірних правовідносин ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 14.01.2021 року до зони митного контролю відділу митного оформлення № 1 митного поста Чайки Київської митниці Держмитслужби прибув вантажний автомобіль д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням водія ТОВ «Шаль» ОСОБА_1 , що здійснював перевезення товару: насіння соняшнику протравлене для сівби, гібриди LG50635 CLP в кількості 1652 паперових мішків на 24 дерев`яних піддонах.
Пропуск товару через митний кордон України здійснено Волинською митницею Держмитслужби.
Відповідно до товаросупровідних документів, а саме: інвойсу від 08.01.2021 року №VC219214, CMR від 08.01.2021 року № FR-UA-A024-ERI, CARNET TIR № VX82959193, водієм ТОВ «Шаль» ОСОБА_1 прийнято до перевезення товар: насіння соняшнику протравлене для сівби, гібриди LG50635 CLP в кількості 1652 паперових мішків на 24 дерев`яних піддонах.
Товар перевозився під митним забезпеченням митниці відправлення відповідно до документу контролю доставки товарів - митної декларації типу ІМ40ЕЕ №UA100000/2021 /802756.
У ході перевірки наявності забезпечень на вантажному відсіку транспортного засобу виявлено пошкодження пломбувального тросу та зникнення товару.
14.01.2021 року водій ОСОБА_1 звернувся до Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області з повідомленням з приводу крадіжки товару. За даним фактом Чайківським ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження за №12021115410000050.
Встановлено, що 03.06.2021 року Київською митницею Держмитслужби винесено постанову у справі про порушення митних правил №0069/10000/21, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Постановою Держмитслужби від 09.07.2021 року постанову Київської митниці Держмитслужби від 03.06.2021 року у справі про порушення митних правил №0069/10000/21 скасовано, а справу про порушення митних правил № 0069/10000/21 - надіслано на новий розгляд у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи про порушення митних правил №0069/10000/21 відомостей, які свідчать, що на момент розгляду справи, 03.06.2021 р., ОСОБА_1 сповіщений про місце і час розгляду справи.
Київською митницею Держмитслужби листами від 25.02.2021 року № 7.8-4/20/8/3853 та від 25.05.2021 року №7.8-4/20/8/ 10403 направлялись відповідні запити про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні 12021115410000050 до Києво-Святошинського відділення поліції ГУ Н1І у Київській області.
Інформація про стан кримінального провадження, встановлення осіб, винних у вчиненні злочину, з органу досудового розслідування на момент розгляду адміністративної справи не надходила.
Постановою Київської митниці про порушення митних правил № 0069/10000/21 від 15.07.2021 року було визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (а.с.13-16).
23.09.2021 року Державна митна служба України на підставі скарги адвоката Коваленко Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київської митниці про порушення митних правил № 0069/10000/21 від 15.07.2021 року, винесла постанову про залишення без змін постанову Київської митниці про порушення митних правил № 0069/10000/21 від 15.07.2021 року (а.с.10-12).
Позивач, вважаючи протиправним рішення Державної митної служби України від 23.09.2021 року, винесену за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови Київської митниці від 15.07.2021 року №0069/10000/21 про порушення митних правил, звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
За правилами ч.ч. 1, 9, 10 ст. 494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно ст.524, 525 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.
Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Частиною першою статті 531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:
1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;
2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;
3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;
4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;
5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;
6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Згідно ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Якщо постанова митниці одночасно оскаржується до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та до суду і суд приймає адміністративний позов до розгляду, розгляд скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, припиняється.
Постанова центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у справі про порушення митних правил, а також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом.
Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Разом з тим, норми Митного кодексу України містять імперативну норму, відповідно до якої рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняте за розглядом скарги, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку. 
Колегія суддів звертає увагу на той факт, що належним способом захисту права позивача, на переконання суду, у випадку незгоди з рішенням контролюючого органу про результати розгляду скарги, є оскарження саме постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, позаяк саме це рішення спричиняє для суб`єкта оскарження певні права та обов`язки.
Як вірно наголошено судом першої інстанції, позивачем не наведено перешкод для оскарження в судовому порядку постанови, винесеної Київською митницею, у справі № 0069/10000/21 від 15.07.2021 року про порушення митних правил. Статтею 529 МК України не встановлений обов`язок особи спочатку оскаржувати постанову митниці у справі про порушення митних правил до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. 
Позаяк, в межах спірних правовідносин, позивачем було обрано спосіб оскарження рішення посадових осіб Київської митниці до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику  та не погоджуючись з рішенням Державної митної служби України, позивач оскаржив постанову Державної митної служби від 23.09.2021 року, разом з тим скасування постанови Державної митної служби від 23.09.2021 року в силу приписів норм Митного кодексу України та КУпАП не відновить порушеного права позивача, адже рішенням, яким на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за порушення митних правил є постанова Київської митниці від 15.07.2021 року № 0069/10000/21, яку позивачу й належало б оскаржувати для захисту своїх порушених прав.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 286, 311, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко  

                                                                                                    Я.М.Собків