П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/4668/21	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі №  540/4668/21 за позовом     ОСОБА_1 до    Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкового повідомлення - рішення–

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив: « скасувати рішення Податкового повідомлення - № 00111050706 від 02.08.2021  про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 23   800,00 грн., та № 00111040706 від 02.08.2021 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 12,5 грн як незаконні».
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що “… ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі прийняло Рішення № 001111050706 та № 001111040706 про накладення на мене штрафу за відсутністю доказів в законному порядку який би свідчив про мою вину в порушенні закону “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячних і плодових алкогольних напоїв, тютюнових виробів, речовин, що використовуються в електронних сигаретах та пального, продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях. В порушенні закону “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше протягом календарного року. До теперішнього часу Відповідач не надав доказів в законному порядку які свідчать про мою вину в порушенні зазначених законів. Рішення прийняті на його припущеннях, що в силу Конституційної презумпції невинуватості не може ґрунтуватися звинувачення. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст.19 Конституції визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України…”.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суд першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами проведеної фактичної перевірки торгівельного об`єкту з продажу алкогольних та тютюнових виробів з автомобілю “Ореl”, державний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 . Перед проведенням перевірки працівниками відповідача здійснена контрольно-розрахункова операція та придбаний міцний алкогольний напій “Коньяк”, розлитий в скляну пляшку 0,5 л, за ціною 125,00 грн. Розрахунок проведений у готівковій формі, реєстратор розрахункових операцій відсутній. Розрахункову операцію з продажу алкогольного напою на суму 125,00 грн, проводив ОСОБА_1 . У зв`язку з відмовою від ознайомлення з направленнями на перевірку та отримання копії наказу складено акт відмови від ознайомлення. Фактичною перевіркою встановлено, що з автомобілю “Ореl” державний № НОМЕР_1 , що перебував за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію алкогольних напоїв за готівкові кошти, без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також здійснює реалізацію алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях (місце торгівлі алкогольними напоями необладнане РРО). Фактичною перевіркою встановлено п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст. 15, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального”. За результатами перевірки прийняті спірні ППР.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 30 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-   суд першої інстанції не врахував, що на фотографіях які надав відповідач в суд не відображено сам факт продажу апелянтом вино-горілчаної продукції, відсутність прив`язки фото до місця вчинення правопорушення на думку ОСОБА_1 не відносяться до доказів вчинення ним правопорушення;
-   Акт який надав відповідач як докази, відноситься до перевірки ФОП, а не громадянина. З наведеного вбачається що перевіряли ФОП - фізичну особу - підприємця як юридичну особу, а штраф наклали на громадянина;
-  суд першої інстанції проігнорував, що у позовній заяві чітко було зазначено заперечення, що апелянт як фізична особа не здійснював дій які б свідчили про порушення закону.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 26.06.2021 з 11:40 по 12:20 на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 555-Ж 1 від 24.05.2021 та направлень на проведення перевірки від 25.06.2021 №1258 та №1259 інспекторами проведена фактична перевірка торгівельного об`єкту з продажу алкогольних та тютюнових виробів з автомобілю “Ореl”, державний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 .
Фактичною перевіркою встановлено, що з автомобілю “Ореl” державний № НОМЕР_1 , що перебував за адресою: с. Хорли, вул. Прикордонна ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію алкогольних напоїв за готівкові кошти, без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також здійснює реалізацію алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях (місце торгівлі алкогольними напоями необладнане РРО), що є порушенням п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст. 15, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального”. 
За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 02.08.2021 № 00111050706 про  застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 23800,00 грн, та № 00111040706 про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 12,5 гривень.
Не погодившись із цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції до позивача застосовані на підставі Акту фактичної перевірки № 2417/21/22/РРО/ НОМЕР_2 від 29.06.2021, розрахунок штрафних санкцій проведений щодо ФОП ОСОБА_2 , актом перевірки встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_2 п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст. 15, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального”.
Із врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції зауважив, що не зазначення у спірних ППР статусу позивача ФОП, за умови посилання на акт фактичної перевірки та зазначення індивідуального податкового номеру платника податків, не може бути самостійною підставою для скасування спірних ППР.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального”.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Як передбачено підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичних перевірок визначений у статті 80 ПК України.
У пункті 80.1 статті 80 ПК України закріплено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з пунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема в разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового Кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Приписами п.86.1 ст.86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про не встановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
У відповідності до п.86.5 ст.86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст.80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Відповідно до п.86.6 ст.86 ПК України, відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
Як встановлено під час розгляду справи, та підтверджено матеріалами справи, фактична перевірка проведена на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 555-Ж 1 від 24.05.2021 та направлень на проведення перевірки від 26.06.2021 №1258 та №1259, відповідно до вимог ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (а.с.37,39). 
Підставою для прийняття наказу від 24.05.2021 №555-Ж 1 про проведення фактичної перевірки, стала податкова інформація, що оформлена доповідною запискою від 24.05.2021 №77/21-22-07- 06-13 про здійснення діяльності щодо реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_2 (а.с.38)
Із акту перевірки судом першої інстанції встановлено, що перед проведенням перевірки працівниками відповідача проведено контрольну-розрахункову операцію та придбано міцний алкогольний напій “Коньяк”, розлитий в скляну пляшку 0,5 л, за ціною 125,00 грн. Розрахунок проведено у готівковій формі, реєстратор розрахункових операцій відсутній. Розрахункову операцію з продажу алкогольного напою на суму 125,00 грн, проводив ФОП ОСОБА_1 . Також в продажу перебували алкогольні напої: чача, лимончела, вино в асортименті.
Після здійснення контрольної розрахункової операції працівники відповідача пред`явили особі, що проводила розрахункову операцію, службові посвідчення, наказ на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки, але ОСОБА_1 відмовився розписатися в направленнях на перевірку про ознайомлення з направленнями та про отримання копії наказу з додатком на перевірку. У зв`язку з відмовою від ознайомлення з направленнями на перевірку та отримання копії наказу складений акт відмови від ознайомлення(а.с.43) .
Фактичною перевіркою встановлено, що з автомобілю “Ореl” державний № НОМЕР_1 , що перебував за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію алкогольних напоїв за готівкові кошти, без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також здійснює реалізацію алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях (місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО).
За результатами проведеної фактичної перевірки складений акт від 26.06.2021 в якому зафіксовано встановлені порушення. З актом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомився, але відмовився від отримання примірника, надання заперечень та пояснень.
Акт фактичної перевірки зареєстрований за №2417/21/22/РРО/ НОМЕР_2 від 29.06.2021 (а.с.41-42). 
Також під час проведення фактичної перевірки представниками відповідача здійснена фотофіксація встановленого порушення, фото надані до акту перевірки та містяться в матеріалах справи, що також підтверджує реалізацію алкогольних напоїв з автомобіля “Ореl”, що належить ФОП ОСОБА_1 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.44-49).
При цьому, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Відповідно до положень ст.15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (далі Закон) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно і чинним законодавством.
Згідно ст.17 Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн. (абз.5 ч.2 ст.17 Закону).
Зі змісту ст.15-3 Закону вбачається наявність заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, у невизначених для цього місцях торгівлі.
Положеннями статті 1 Закону передбачено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичною розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
В свою чергу, статтею 2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” визначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек. товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Відповідно до ч.1 ст.3 вищевказаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій га/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Так, з матеріалів справи, зокрема з акту проведення контрольної розрахункової операції вбачається, що перевіряючими перед контрольним заходом було зроблено розрахункову операцію, а саме: придбано пляшку алкогольного напою «коньяк» на суму 125,00 грн, при цьому через РРО вказану розрахункову операцію проведено не було, більше того, місце реалізації вказаного товару взагалі не було обладнано РРО. Також встановлено, що ФОП здійснив вказану реалізацію алкогольної продукції без наявності відповідної ліцензії. 
Положеннями статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених     статтею 78     цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження власної правової позиції ДПС було надано акт проведення контрольної розрахункової операції, фотоматеріали та акт (довідка) фактичної перевірки з детальним розписом допущених ФОП порушень податкового законодавства та в якому в графі “заперечення до акта перевірки” ФОП зазначено “від письмових пояснень відмовився”.
Разом з тим, в обґрунтування своєї позиції ОСОБА_2 посилався лише на те, що фотоматеріали не є доказом здійснення саме ним роздрібної торгівлі та на те, що перевірявся ФОП ОСОБА_2 , а спірні податкові повідомлення-рішення складені на ім`я фізичної особи ОСОБА_2 , тобто на процедурні недоліки, водночас позивачем не було надано жодних належних та достатніх доказів, що свідчили б про відсутність факту порушення ним податкового законодавства. ФОП не було надано жодних відомостей щодо наявності в нього ліцензії, РРО та проведенні розрахункової операції із його застосуванням .
При цьому, позивач взагалі не спростовує факт проведення розрахункової операції з продажу пляшки алкогольного напою, а вищезазначений акт проведення контрольної розрахункової операції, в якому зазначені ціна та назва товару, відсутність РРО, не містить жодних його заперечень.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що сукупність таких фактів як: зазначення в запереченнях до акта перевірки ФОП, що “ від письмових пояснень відмовився ”,  фото автомобіля позивача із написами «вино, чача, лимончело, коньяк», наявність на цих фото позивача із техпаспортом відповідно якого зазначений автомобіль належить ОСОБА_2 , при цьому останнім не зазначено чи хтось ще має право володіння автомобілем окрім нього, та не надано пояснень чому на його автомобілі розташовані написи з назвами алкогольних напоїв, свідчить про підствердження факту продажу позивачем алкогольної продукції без ліцензії.
Тобто, факт вчинення правопорушень, зафіксованих під час перевірки, позивач не заперечує та не спростовує.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.06.2021 проведена державна реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , 31.08.2021 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Тобто перевірка проведена 26.06.2021 у період, коли ОСОБА_2 був зареєстрований ФОП.
Із спірних ППР слідує, що штрафні санкції застосовані на підставі Акту фактичної перевірки №2417/21/22/РРО/ НОМЕР_2 від 29.06.2021, розрахунок штрафних санкцій проведений щодо ФОП ОСОБА_2 , актом перевірки встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_2 п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, ст. 15, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального”.
Із врахуванням наведених обставин, апеляційний суд як і суд першої інстанції вважає, що не зазначення у спірних ППР статусу позивача ФОП, за умови посилання на акт фактичної перевірки та зазначення індивідуального податкового номеру платника податків, не може бути самостійною підставою для скасування спірних ППР.
Отже перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, якою унормовано, що   суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
За вказане порушення передбачена штрафна (фінансова) санкція передбачена п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР.
Також встановлено порушення вимог ст.15 та ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, та пального” (далі-Закон 481/95-ВР), а саме: ст.15 Закону 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Отже здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями здійснюється лише за наявності відповідної ліцензії.
За вказане порушення передбачена штрафна (фінансова) санкція відповідно абз.5 ч.2 ст.17 Закону № 481/95-ВР, а саме: оптова і роздрібна торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Вимогами статті 15-3 Закону 481/95-ВР передбачено, заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, у невизначених для цього місцях торгівлі.
Відповідно до Закону 481/95-ВР місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів
Отже фактичною перевіркою встановлено реалізацію алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО в якому фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).
З огляду на вищевикладене суд зазначає, що акт фактичної перевірки можна розглядати як належний доказ по справі у розумінні  статті 74 КАС України.
При цьому податковий орган, який є суб`єктом владних повноважень, надав суду належні та допустимі докази того, що було проведено фактичну перевірку підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 та зафіксовано порушення ним законодавства.
Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що досліджувані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ДПС заповнило спірне рішення з порушенням, а саме не було зазначено ФОП ОСОБА_1 ,  колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спірне рішення ДПС містить посилання на статті, які було порушено ФОП та на підставі яких застосовано штрафні санкції, чого, з урахуванням змісту акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій, абсолютно достатньо для розуміння сутності вчиненого порушення, при цьому ФОП не було зазначено про таке “не розуміння” ні під час проведення контрольного заходу, ні під час провадження в суді першої та апеляційної інстанцій.
Недоречним є також доводи апеляційної скарги, що на фотографіях які надав відповідач в суд не відображено сам факт продажу апелянтом вино-горілчаної продукції, відсутність прив`язки фото до місця вчинення правопорушення, оскільки відповідно до  частини 8 статті 4 Закону № 877-V органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо - та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
У пункті 102 рішення у справі “Зеленчук і Цицюра проти України” (заяви № 846/16 та № 1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції констатовано, що суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є “практичними та ефективними”. Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації.
З огляду  на вищезазначене, з урахуванням приписів частини 2 статті 79  КАС України, колегія суддів  дійшла висновку, що суд  першої інстанції правильно врахував докази  відповідача,  а докази позивача  слід відхилити з підстав, наведених вище за критерієм їх недостатності  (стаття  76 КАС України). 
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі №  540/4668/21 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.