УХВАЛА

08 серпня 2022 року 
м. Київ 

справа № 200/9587/21
адміністративне провадження № К/990/19383/22 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 200/9587/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги,-

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури (далі - відповідач) про стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 05 травня 2020 року по день ухвалення судового рішення.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу вихідну допомогу при звільнені передбаченої статтею 44 КЗпП України. Також, позивач зазначив, що у випадку невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в   статтею 116 КЗпП України, передбачена відповідальність згідно статті 117 КЗпП України, що передбачає обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, залиганим без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, позов задоволено. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача вихідну допомогу при звільненні в сумі 16666,86 грн. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні, починаючи з 05 травня 2020 року в сумі 16667,48 грн.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Донецька обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій під час ухвалення судових рішень не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 280/4314/20, від 20 жовтня 2021 року у справі № 280/3705/20, від 21 вересня 2021 року у справі № 200/5038/20-а, від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 24 вересня 2021 року у справі № 140/3790/19, від 06 жовтня 2021 року у справі №480/5544/20, від 27 жовтня 2021 року у справі № 280/3703/21, від 03 листопада 2021 року у справі № 160/5580/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 340/1673/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 420/9306/20 та від 22 грудня 2021 року у справі № 640/24930/19.
Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України   є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Однак, скаржник посилаючись на постанови Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 280/4314/20, від 20 жовтня 2021 року у справі № 280/3705/20, від 21 вересня 2021 року у справі № 200/5038/20-а, від 24 вересня 2021 року у справі № 160/6596/20, від 24 вересня 2021 року у справі № 140/3790/19, від 06 жовтня 2021 року у справі №480/5544/20, від 27 жовтня 2021 року у справі № 280/3703/21, від 03 листопада 2021 року у справі № 160/5580/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 340/1673/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 420/9306/20 та від 22 грудня 2021 року у справі № 640/24930/19 не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справі за подібними відносинами із цією справою. Не зазначено скаржником і норми матеріального права, яку, на думку скаржника, неправильно застосовано судом апеляційної інстанції та висновок суду, який суперечить позиції Верховного Суду у наведених скаржником постановах.
Так, у зазначених вище справах предметом позовних вимог було визнання протиправним і скасування наказу про звільнення позивача з органів прокуратури та поновлення на посаді; визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Натомість у справі № 200/9587/21 предметом спору є виплата вихідної допомоги при звільненні з органів прокуратури із похідною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відтак скаржником не взято до уваги, що наведені ним постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що оскаржувані судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах, є безпідставними.
Касаційна скарга в частині обґрунтувань вказаної підстави зводиться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені   статтею 341 КАС України.
Отже посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з підставою касаційного оскарження судових рішень -пунктом 1 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Посилання на приписи   статті 242 КАС України   не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.
Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя         статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша   статті 341 КАС України).
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України       касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої   статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись   статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 200/9587/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги- повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Л.О. Єресько