УХВАЛА

28 квітня 2022 року  
м. Київ
справа №440/1275/21
адміністративне провадження №К/990/6622/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Єресько Л.О., Уханенка С.А., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року
у справі № 440/1275/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 24 листопада 2020 року № 31 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора» ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Полтавської обласної прокуратури від 24 грудня 2020 року № 1148к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області;
- поновити ОСОБА_1 в органах Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (до зміни назви - Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області) на рівнозначній (рівноцінній) посаді прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області з 31 грудня 2020 року;
- стягнути з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2020 року по подату постановлення рішення. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позов задоволено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
У тексті касаційної скарги викладено клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.
Вказане клопотання обґрунтовано тим, що вперше позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду в межах строку, визначеного статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України, проте ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2022 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, копію якої отримано позивачем 07 лютого 2022 року.  
Згідно з частиною третьою статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Повторно касаційну скаргу здано до поштового відділення 15 лютого 2022 року та зареєстровано у Верховному Суді 18 лютого 2022 року.
З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 440/1275/21 є посилання у касаційній скарзі на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Обґрунтовуючи посилання на пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 травня 2019 року у справі № 815/1554/17, в частині відсутності правової визначеності в оскаржуваному наказі, оскільки в ньому чітко не визначено підставу для звільнення позивача.
Посилаючись на пункту 3 четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу відкриття касаційного провадження, заявник указує, що станом на дату подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду у справах відповідної категорії, якими б надавалася оцінка законності (порушення норм Закону):
- при застосування частини другої статті 9 Закону України «Про прокуратуру» в частині набрання чинності наказом Генерального прокурора про створення кадрової комісії та про внесення до них змін та щодо застосування пункту 5 розділу II Порядку № 221, пункту 16 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX, підпункту 2 пункту 8 розділу I, пункту 5 розділу II Порядку № 221 з приводу дискреційних повноважень кадрових комісій при прийнятті рішення за наслідками анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 
- при здійсненні попередження позивача про звільнення, оскільки формулювання пункту 6 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX не відповідають принципу правової визначеності, регламентованому частиною першою статті 8 Конституції України;
- при здійсненні звільнення позивача на підставі дискримінаційних норм за ознакою професії, у тому числі звільнення під час перебування на лікарняному. 
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі                    № 440/1275/21.
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 440/1275/21.
Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду матеріали справи               № 440/1275/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
Л.О. Єресько
С.А. Уханенко 
Судді Верховного Суду